ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року	Львів	Справа № 380/3880/20 пров. № А/857/7393/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Бруновська Н.В.,
суддя                                                     Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року (головуючий суддя Мартинюк В.Я., м.Львів) у справі № 380/3880/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дію, -

В С Т А Н О В И В:

21.05.2020 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність щодо нездійснення перерахунку пенсії; зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у розмірі 90% місячної заробітної плати відповідно до довідки прокуратури Львівської області від 28.02.2020 року за №18-740 вих.-20 без обмеження граничного розміру та виплатити різницю в пенсії за минулий час за 12 місяців.
Позов обґрунтовує тим, що позивач перебуває на обліку та отримує пенсію за вислугу років, яка була призначена на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків від його заробітної плати. Позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку призначеної йому пенсії за вислугою років на підставі довідки прокуратури Львівської області від 28.02.2020 року № 18-740 вих-20. Однак, на свою заяву, позивач отримав відмову викладену у листі №1656-2444/К-02/8-1300/20 від 23.03.2020 року, якою було йому відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що розмір заробітної плати позивача визначено станом на 06.09.2017 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №657. Вважає, що таке рішення суперечить рішенню Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(II)/2019.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року  адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки прокуратури Львівської області від 28.02.2020 року за №18-740 вих.-20. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 13.12.2019 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до довідки прокуратури Львівської області від 28.02.2020 року за №18-740 вих.-20 та виплатити різницю в пенсії за минулий час за 12 місяців, з урахуванням раніше проведених виплат. В іншій частині у задоволені позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що суд першої інстанції при вирішення вказаного спору відійшов від висновків Верховного Суду, викладених у зразковій справі №  560/2120/20, зазначивши «виплатити різницю в пенсії за минулий час (12 місяців), з урахуванням раніше проведених виплат». Зазначає, що частини 20 статті 86  Закону №  1697-II  набрала законної сили з 13.12.2019, а відтак, суд дійшов правильного висновку, що ефективним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 13.12.2019, однак поширення дванадцятимісячного періоду або будь-якого іншого періоду в цьому випадку є неможливим, у зв`язку з чим просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
У відповідності до частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини.
Позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду, як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до   Закону України «Про прокуратуру». 
Прокуратурою Львівської області позивачу видано довідку від 28.02.2020 року №18-740 вих.-20 про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії.
Довідка видана відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури».
19.03.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, до якої серед іншого додав зазначену довідку.
Листом Миколаївського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23.03.2020 року за №1656-2444/К-02/8-1300/20 позивачу відмовлено у задоволенні заяви про перерахунок пенсії, оскільки розмір заробітної плати визначено станом на 06.09.2017 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №657.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції частково погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2  статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
За приписами пункту 6 частини 1  статті 92 Конституції України  основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
На час призначення позивачу пенсії особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися  статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ  (Закон №1789-ХІІ).
Відповідно до частини 1, 2  статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ  прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією, або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.
Частиною 12  статті 50-1 Закону №1789-ХІІ  визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Згідно з частиною 17  статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
Отже, станом на час призначення позивачу пенсії порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів регулювались частиною 12 та 17  статті 50-1 Закону №1789-ХІІ  та відповідно застосовувались до позивача у діючій редакції.
Надалі, законодавство щодо перерахунку пенсій прокурорам зазнало численних змін.
Як зазначено у зразковій справі № 560/2120/20 (Пз/9901/9/20) про перерахунок пенсій прокурорів відповідно до  рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р  (II)/2019 від 14 вересня 2020 року, починаючи з 1 січня 2015 року в Україні  жоден  закон  не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі  Закону України «Про прокуратуру»; законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.
Кабінет Міністрів України впродовж 2015-2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
У грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №  3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019 та вирішив: визнав таким, що не відповідає  Конституції України  (є неконституційним), положення частини двадцятої  статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №  1697-VII  зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; положення частини двадцятої  статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII  зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня  ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до частини другої  статті 152 Конституції України  закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення №7-р(II)/2019:
частина двадцята  статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII  зі змінами не підлягає застосуванню з дня  ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
частина двадцята  статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII  підлягає застосуванню в первинній редакції:
« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Зазначене рішення Конституційного Суду України стало підставою для звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії  на підставі довідки прокуратури.
Відповідач відмовив позивачу у задоволенні заяви про перерахунок пенсії з мотивів відсутності нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури. Тобто, фактично пенсійний орган погодився з наявністю у позивача права на перерахунок пенсії, проте зазначив про відсутність нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури.
Вказану позицію пенсійного органу колегія суддів вважає помилковою  та такою, що не доводить правомірності дій суб`єкта владних повноважень, оскільки чинна з 13.12.2019 норма частини 20  статті 86 Закону № 1697-VII  визначає умовою перерахунку пенсії за вислугу років підвищення заробітної плати прокурорським працівникам.
Протягом усього періоду дії норми  статті 86 Закону № 1697-VІІ, яка визначала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, позивач мав право на перерахунок пенсії, проте був позбавлений можливості таке право реалізувати з огляду на бездіяльність Кабінету Міністрів України.
Така бездіяльність Уряду була предметом розгляду у судах.
Верховний Суд в постанові від 24.04.2019 (справа № 826/8546/18) звернув увагу, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких  Законом №1697-VІІ  покладено саме на Уряд.
Суди у зазначеній справі визнали протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено частиною 20  статті 86 Закону України «Про прокуратуру»,  та зобов`язали Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та ухвалити рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
Проте рішення суду фактично Кабінетом Міністрів України не виконано.
Відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури зумовило неможливість проведення органами Пенсійного фонду України перерахунку зазначених пенсій, у тому числі, пенсії позивача.
Реалізація його права була забезпечена саме рішенням Конституційного Суду від 13.12.2019.
Отже, виходячи із положень Рішення Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2019, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у позивача з набрання чинності цього  рішення,  виникло право на перерахунок пенсії та позивачем дотримані вимоги щодо реалізації вказаного права, а саме - отримана довідка про заробітну плату та подана до пенсійного органу відповідна заява про проведення перерахунку пенсії разом із вказаною довідкою.
При цьому довідка видана з врахуванням окладів працівників прокуратури, визначених  постановою  Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657, яка є чинною, а тому відсутні підстави для її не застосування. Таке рішення уряду є рішенням про «підвищення заробітної плати прокурорським працівникам».
Як наслідок приведених положень законодавства та фактичних обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури.
Щодо дати, з якої повинна бути перерахована пенсія позивачу, суд першої інстанції підставно керувався тим, що таке право у позивача виникло саме з набранням чинності рішенням Конституційного Суду України № 7-р (ІІ)/2019 від 13.12.2019, яким відновлено дію ст. 86  Закону №1697-ІІ  в первинній редакції, якою визначено умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури. Отже, ефективним способом захисту відновлення порушених прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 13.12.2019 .
Разом з тим, судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 19.03.2020, тобто просив виплатити йому різницю в пенсії за минулий час менш як за 12 місяців.
Таким чином, поширення дванадцятимісячного періоду або будь-якого іншого періоду в даному випадку є неможливим.
Тому, з урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність  зобов`язання відповідача  здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно довідки прокуратури Львівської області №18-740 вих.-20 від 28.02.2020 року з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.
Оскільки рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає висновкам, викладеним у рішенні суду касаційної інстанції по зразковій справі, а саме, в частині поширення дванадцятимісячного періоду на виплату спірної пенсії, колегія суддів вважає за можливе усунути вказаний недолік шляхом внесення відповідних змін у резолютивну частину рішення суду першої інстанції.
Такий спосіб не вплине на часткове задоволення заявленого позову, однак дозволить застосувати висновки суду по зразковій справі.
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно по суті вирішив розглядуваний спір, однак помилково застосував норми матеріального права, через що оскаржуване рішення суду слід змінити.
Керуючись ст. 243,  308,  311,  315,  317,  321,  322,  329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі № 380/3880/20 – змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення суду в наступній редакції:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: м. Львів, вул.  Митрополита Андрея, 10, код ЄДРПОУ 13814885) з 13.12.2019 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )  згідно довідки прокуратури Львівської області №18-740 вих.-20 від 28.02.2020 року з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.
У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	І. І. Запотічний