Єдиний унікальний номер 234/5712/21
Номер провадження 33/804/416/21 

       ПОСТАНОВА
І м е н е м  У к р а ї н и 

04.08.2021р. суддя  судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 08.07.2021р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який  фактично мешкає в АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 17000грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік, 

             в с т а н о в и л а :

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 08.07.2021р. ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі:
- вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення в порушення вимог ст.ст. 251, 256 КУпАП не містять належних та допустимих доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а оскаржувана постанова винесена без дотримання положень ст. 283 КУпАП;
- наголошує, що відповідно до вимог ст. 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото та відеозапис, та в порушення вимог ст. 283 КУпАП такі відомості оскаржувана постанова не містить;
- вказує, що через порушення складання протоколу, а саме невнесення відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, наявні в матеріалах справи відеозаписи не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, а тому матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, які б беззаперечно доводили факт вчинення адміністративного правопорушення та його винуватість; 
- зазначає, що під час складання протоколу працівники поліції здійснювали тиск на нього, не назвалися,дозволяли собі зневажливе ставлення, внаслідок чого він від хвилювання не усвідомлював, як має діяти та якими правами наділений;
- вказує, що працівник поліції перекрутив положення ст. 63 Конституції України,зазначивши що ОСОБА_1 буде нести відповідальність за відмову давати показання щодо себе, та у оскаржувані постанові такі дії поліції не оцінені;
- вважає, що суд не надав оцінки сукупності обставин, які вказують на те, що працівник поліції не встановлювали фактичні обставини справи, а спонукали ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому поліцейський, який складав протокол повідомив, що його екіпаж не мав спеціального приладу для визначення стану сп`яніння, що на його думку, є провокуванням поліцейськими вчинення правопорушення;
- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
    
Про дату, час та місце судового розгляду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Андрєєв П.С. повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд апеляційної скарги за їх відсутності.
  
Суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності за таких підстав.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 24.04.2021р. о 00:58год. керував автомобілем Форд Сієрра, д/н НОМЕР_1 , по вул. Олекси Тихого у м. Краматорськ Донецької області з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, нечітка мова). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Алкотест» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
  
Суд першої інстанції в обґрунтування своїх висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поклав докази, які дослідив та оцінив у судовому засіданні а саме:
- протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 034596 від 24.04.2021р. за ч. 1 ст. 130 КУпАП; 
         (а.с. 3)

- відеофайли, які містять записи з нагрудної камери поліцейського, при дослідженні яких судом беззаперечно встановлено, що 24.04.2021 о 00 год. 58 хв. саме ОСОБА_1 керував по вулиці О. Тихого у м. Краматорську автомобілем Форд Сієрра, д/н НОМЕР_1 , і від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився
        (а.с. 4)  
  
- пояснення свідка ОСОБА_2 , яка була допитана у судовому засіданні та показала що 24.04.2021 приблизно о 01 год. 30 хв. вона була запрошена поліцією у якості свідка та у її присутності та у присутності її чоловіка – ОСОБА_3 водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі; 

- письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , якими підтверджується, що свідко прямо вказав на особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , як на особу-водія, та підтвердив, що він відмовився від проходження на стан сп`яніння; 
       (а.с. 6)

При цьому суд першої інстанції належним чином перевірив доводи сторони захисту щодо визнання недопустимим доказом відеозапис з місця події, у зв`язку з відсутністю наіменування пристрою, на який проводився відеозапис, та визнав ці доводи неспроможними.
Суд в обґрунтування своїх висновків послався на те, що вимогами ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» передбачено застосування приладів та технічних засобів, які мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- кінозйомки, відеозапису. Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання ПДР.                 

Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції правильними, законними, вмотивованими та обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими що не підлягають задоволенню за таких підстав.
Так, відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 2.9«а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Таким чином особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , який в установлений законом порядку отримав документ на право керування транспортним засобом, при керуванні транспортним засобом зобов`язаний дотримуватись усіх вимог, які містяться у нормативних актах, що стосуються безпеки дорожнього руху.   
На думку суду апеляційної інстанції, судом правильно встановлені фактичні обставини справи, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме факт порушення ОСОБА_1   ПДР України шляхом відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції.
При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до даних відеозапису, який долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 лише за два місяці до моменту складення протоколу щодо нього, а саме  24.04.2021р. отримав водійське посвідчення.
Тобто, судом апеляційної інстанції встановлено, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 тільки пройшовши навчання у відповідному навчальному закладі, склавши іспит на знання ПДР та виконавши практичне завдання з керування автомобілем, через врай короткий проміжок часу, не маючи належного досвіду керування автомобілем, допустив порушення ПДР у виді керування транспортним засобом після вживання алкогольних напоїв, що особисто підтвердив, вказавши, що випив пляшку пива.

Доводи апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що матеріали справи про адміністративне правопорушення в порушення вимог ст.ст. 251, 256 КУпАП не містять належних та допустимих доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а оскаржувана постанова винесена без дотримання положень ст. 283 КУпАП, є також неспроможними, оскільки суд у судовому засіданні після допиту особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який не визнав свою винуватість, дослідив та перевірив сукупність доказів, які містять матеріали справи про адміністративне правопорушення, та дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так суд першої інстанції дослідив та оцінив протокол про адміністративне правопорушення, який визнав належним та допустимим доказом, допитав у судовому засіданні свідка події, дослідив та оцінив відеозапис події, який також визнав належним та допустимим доказом, отриманим у передбаченому законом порядку, та не встановив підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, та на думку суду апеляційної інстанції, такий висновок є правильним, обґрунтованими та вмотивованими.        

Доводи апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото та відеозапис, та в порушення вимог ст. 283 КУпАП такі відомості оскаржувана постанова не містить є також неспроможними з таких підстав.
Так, апелянт наголошує на необхідність відображення у постанові відомостей про технічний засіб, яким було здійснено фото та відеозапис, наголошуючи, що такі відомості є обов`язковими.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на помилкове тлумачення ст. 283 КУпАП та підміну понять терміну «постанова».
Так підвідомчість розгляду справ про адміністративне правопорушення визначена главою 17 КУпАП, яка передбачає органи та посадових осіб, які наділені правом розгляду справ про адміністративне правопорушення, та які відносяться до їх компетенції, а саме адміністративні комісії (ст. 218), виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад (ст. 219), суди (ст. 221), органи внутрішніх справ (ст. 222) тощо, що підтверджує те, що  
Не тільки суди уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, наведені вище уповноважені органи, визначені главою 17 КУпАП, своє рішення також приймають у формі постанови.
При цьому, відповідно до вимог ст. 258 КУпАП передбачені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається,  та у такому випадку постанова у справі виноситься уповноваженим органом (посадовою особою) на місці вчинення адміністративного правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, цей перелік є вичерпним, не містить ст. 130 КУпАП, та у цьому випадку постанова є формою прийнятого рішення за вчинене адміністративне правопорушення без вирішення справи у судовому порядку.
Проте у даному випадку працівниками поліції щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, який направлено на розгляд суду відповідно до вимог глави 17 КУпАП, та постанова на місці вчинення адміністративного правопорушення не виносилась, а тому вимоги ст. 283 КУпАП у даному випадку не застосовуються.

З підстав викладених вище є безпідставними також доводи апеляційної скарги, що через порушення складання протоколу, а саме невнесення відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, наявні в матеріалах справи відеозаписи не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, а тому матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, які б беззаперечно доводили факт вчинення адміністративного правопорушення та його винуватість, та не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги. 

Доводи апеляційної скарги, що під час складання протоколу працівники поліції здійснювали тиск на нього, не назвалися, дозволяли собі зневажливе ставлення, внаслідок чого він від хвилювання не усвідомлював, як має діяти та якими правами наділений, є також неспроможними, оскільки ОСОБА_1 є особою, яка нещодавно отримала водійське посвідчення, що підтверджується його особистими поясненнями, зафіксованими на відеозапису, тобто є особою, яка нещодавно отримала спеціальні знання у сфері дотримання правил дорожнього руху, безпеки поводження на дорозі та зокрема про права та обов`язки водія, а отже незнання, як діяти, та якими правами він особисто наділений ставлять під сумнів наявність у апелянта відповідних знань для отримання ним водійського посвідчення.
Таки висновок суду апеляційної інстанції ґрунтується на аналізу порядку отримання водійського посвідчення, який закріплено у «Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія» затвердженої наказом МВС України № 515 від 07.12.2009р., а саме водійське посвідчення видається, крім іншого, при  успішному складанні теоретичних іспитів.
До складання теоретичного і практичного іспитів для отримання права керування транспортними засобами допускається особа: яка досягла віку, визначеного законодавством на право керування транспортними засобами відповідної категорії; пройшла медичний огляд у порядку, установленому законодавством; пройшла підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм у закладі з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв. 
         
Доводи апеляційної скарги особи, яка притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що працівник поліції перекрутив положення ст. 63 Конституції України, зазначивши що ОСОБА_1 буде нести відповідальність за відмову давати показання щодо себе, та у оскаржуваній постанові такі дії поліції не оцінені, є також безпідставними, оскільки суд апеляційної інстанції, дослідивши зазначений відеозапис встановив, що положення ст. 63 Конституції України були роз`яснені ОСОБА_1   працівником поліції разом із положеннями ст. 268 КУпАП, є зрозумілими, зміст статей зачитаний повно, без викривлень. При цьому слід звернути увагу, що ані у протоколі, ані  на окремому аркуші пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності не містяться. У протоколі про адміністративне правопорушення, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вказано: «Надам в суді»   
Слід також звернути увагу, що апелянт підходить до вибіркового звернення до доказів, а саме відеозапису, наданого працівника поліції, у окремих випадках вважаючи їх недопустимими, а в окремих випадках, звертаючи їх на свою користь.    

Враховуючи викладене вище доводи апеляційної скарги, що суд не надав оцінки сукупності обставин, які вказують на те, що працівник поліції не встановлювали фактичні обставини справи, а спонукали ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому поліцейський, який складав протокол повідомив, що його екіпаж не мав спеціального приладу для визначення стану сп`яніння, що на його думку є провокуванням поліцейськими вчинення правопорушення, є також неспроможними, та не мають під собою підґрунтя.
Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає постанову  суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим судовим рішенням, підстави для її скасування відсутні.      
Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 294 КУпАП,

                                                    п о с т а н о в и л а   :

Апеляційну особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 08.07.2021р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік, залишити без задоволення. 
Постанову Краматорського міського суду Донецької області від 08.07.2021р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя