Ухвала
 
08 липня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 521/16544/14-ц 
провадження № 61-10878ск21 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суд м. Одеси від 25 лютого 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 27 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним.
 
Рішенням Малиновського районного суд м. Одеси від 25 лютого 2021 року позов  ОСОБА_2 задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати: судовий збір у сумі 365,40 грн (243,60 грн + 121,80 грн) та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у сумі 8 580,00 грн.
 
Ухвалою Малиновського районного суд м. Одеси від 25 лютого 2021 року виправлено описку в рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2021 року у цивільній справі № 521/16544/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, викладено резолютивну частину рішення у наступному формулюванні:
«Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним задовольнити.
Визнати заповіт, складений від імені ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори 17 березня 1988 року за реєстрованим № 1-1665 на ім`я ОСОБА_4 недійсним».
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати: судовий збір у сумі 365,40 грн (243,60 грн + 121,80 грн), витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у сумі 8 580,00 грн.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 27 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Малиновського районного суд м. Одеси від 25 лютого 2021 року залишено без змін.
 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 червня 2021 року виправлено допущені описки у вступній та резолютивній частині постанови Одеського апеляційного суду від 27 травня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним.
Виключено із вступної частини вступної та резолютивної частини постанови Одеського апеляційного суду від 27 травня 2021 року слова наступного змісту:
«та на ухвалу Малиновського районного суд м. Одеси від 25 лютого 2021 року».
Виключено із резолютивної частини вступної та резолютивної частини постанови Одеського апеляційного суду від 27 травня 2021 року абзац третій наступного змісту:
«Ухвалу Малиновського районного суд м. Одеси від 25 лютого 2021 року залишити без змін.»
 
У червні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суд м. Одеси від 25 лютого 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 27 травня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
 
Разом з цим, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389  цього Кодексу підстави (підстав).
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
У випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначаються порушення, допущені судом, які визначені у частинах першій, третій статті 411 цього Кодексу.
 
Посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення обґрунтування випадків, перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої та або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).
 
У зв`язку з цим заявнику необхідно усунути вказані вище недоліки касаційної скарги та відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України надати касаційну скаргу (у новій редакції) та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.
 
Згідно із частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суд м. Одеси від 25 лютого 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 27 травня 2021 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до 06 серпня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                             Ю. В. Черняк