ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 р.	Справа № 520/17046/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/17046/2020
за позовом        ОСОБА_1      
до        Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                      
про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
24.05.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в якій просив:
- задовольнити заяву і постановити ухвалу, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344) протягом десяти робочих днів подати до суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 у справі №520/17046/2020;
- за наслідками розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, враховуючи те, що невиконання суб`єктом владних повноважень рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 у справі №520/17046/2020 носить очевидний характер, або в разі неподання такого звіту накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, половину якого стягнути на користь позивача;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання заяви в порядку статті 382 КАС України.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 року  в задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення - відмовлено. 
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану ухвалу, прийняти нову, якою задовольнити заяву повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення заяви по даній справі, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні вказаного питання, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги процесуального права. 
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання   повідомлені своєчасно та належним чином. 
Відповідно до  ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених  про дату, час і місце  розгляду справи, не перешкоджає  розгляду  справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до приписів ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 року по справі №520/17046/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, майдан Свободи, Держпром, 3-й п-д., 2-й поверх) про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №963260175285 від 06.11.2020 про перерахунок ОСОБА_1 пенсії в частині розрахунку 60 відсотків від заробітку і застосуванні максимального розміру пенсії, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344) здійснити з 01 жовтня 2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1  пенсії за вислугу років виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Луганської обласної прокуратури №21-768вих-20 від 27.10.2020 про заробітну плату (грошове забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій в розмірі 57384,60 грн., без обмеження її максимального розміру. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3-й під`їзд, 2-й поверх) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп. 
Судовий контроль за виконанням судового рішення не встановлювався.
Вказане рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 року по справі №520/17046/2020 набрало законної сили.
Постановою старшого державного виконавця від 08.04.2021 відкрито виконавче провадження ВП №65065436.
27.04.2021 старшим державним виконавцем винесено постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 у справі №520/17046/2020.
Оскільки рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 у справі №520/17046/2020 не виконано дотепер, позивач звернувся до суду з даною заявою.
Відмовляючи в задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції виходив з відсутності  підстав для її задоволення.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до    ч. 2  ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно із  ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч. 4   ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Згідно із ч. ч. 2, 3  ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України  встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналіз    вищевказаних норм законодавства вказує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.
Так, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002 р., "Ромашов проти України" від 27.07.2004 р., "Шаренок проти України" від 22.02.2004 р. зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року, виконання судового рішення є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
З позиції Європейського Суду з прав людини правосуддя було б примарним, якби національна правова система держави дозволяла остаточне, обов`язкове судове рішення залишати невиконаним на збиток одній зі сторін. Крім того, у рішенні по справі "Бурдов проти Росії" Суд вказав, що виконання рішення чи постанови будь-якого суду слід вважати невід`ємною частиною "справедливого судового розгляду" в значенні статті 6 Конвенції.
Відповідно до ч. 1  ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2  ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України).
Таким чином, вказаною нормою передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Таким чином, судовий контроль за виконанням судових рішень у адміністративних справах - це, у тому числі, особлива форма правосуддя, діяльність суду пов`язана із реалізацією судових актів у адміністративних справах, яка здійснюється у формі "контрольного санкціонування" вчинення деяких процесуальних дій у виконавчому провадженні. 
В свою чергу, під судовим контролем у виконавчому провадженні слід розуміти форму реалізації судової влади, систему передбачених процесуальним законом засобів, спрямованих на недопущення незаконного обмеження прав і охоронюваних законом інтересів особи у процесі примусового виконання судових актів і актів інших юрисдикційних органів, а також відновлення особи в цих правах, і полягає в перевірці діяльності органів примусового виконання та їх посадових осіб, а також застосування до них заходів впливу, передбачених процесуальним законодавством.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що примусове виконання судових рішень входить до повноважень виконавчої служби, а умисне невиконання судових рішень є кримінальним правопорушенням, яке розслідується правоохоронними органами, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, так як станом на теперішній час позивачем не надано доказів того, що відповідачем  рішення суду не буде виконано.
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Крім того, щодо вимоги заявника про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, судова колегія зазначає, що оскільки відповідно до приписів ч.2  ст. 382 КАС України накласти штраф на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, суд може виключно за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду, або якщо суд зобов`язав суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, але такий звіт не було подано, то вимога про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень є передчасною та безпідставною, а тому не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
          Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 року по справі № 520/17046/2020 - залишити без змін. 
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді 	   	Я.В. П`янова    В.Б. Русанова   	

Повний текст постанови складено  27.09.2021 року