ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 р.	Справа № 520/10100/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання  Ковальчук А.С  
відповідача ОСОБА_1 
представника позивача Шевченко Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2020, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 24.11.20 по справі № 520/10100/2020
за позовом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ: 43983495)      
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1                      
             про стягнення податкового боргу,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Державної податкової служби у Харківській області звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути до бюджету України з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , суму податкового боргу в загальному розмірі 46810,37 гривень.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що відповідач має податковий борг в розмірі 46810,37 грн., який станом на час розгляду справи відповідачем не сплачено.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 року адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у Харківській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу – задоволено частково.
Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до бюджету України суму податкового боргу в загальному розмірі 38820 (тридцять вісім тисяч вісімсот двадцять) грн. 37 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не досліджено як склалася заборгованість, а лише згідно виписки з інтегрованої картки платника податків у фізичної особи-підприємця наявна несплачена сума податкового боргу 38820,27 грн., тобто в загалі не відомо на яку дату, за якими документами (декларації з ПДВ, податкові повідомлення - рішення) склалася така заборгованість. 
При цьому, відповідачем частково сплачено податковий борг, за стягненням якого позивач звернувся з даним позовом до суду, у розмірі 7990,00гривень.
Відповідач наголошує, що відповідно до вимог П.П.16.1.4.П. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі -ПКУ) сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, нею зобов`язання сплачені у повному обсязі згідно податкових декларацій з податку на додану вартість, а саме, за: податковою декларацією з податку на додану вартість від 19.11.2019 № 9275022864 у розмірі 13137,00 гривні - сплачено платіжне доручення №1363 від 28.11.2019 у сумі 13200,00 гривень.; податковою декларацією з податку йа додану вартість від 19.12.2019 № 9305930901 у розмірі 3371,00 гривні - сплачено платіжне доручення №1418 від 24.12.2019 у сумі 2280,00гривень. (переплата на рахунку у сумі-1091,00 грн.); податковою декларацією з податку на, додану вартість від 19.03.2020 №9057685121          у розмірі 5162,00 гривні - сплачено платіжне доручення №109 від 30.03.2020 у сумі 5170,00 гривень; податковою декларацією з податку на додану вартість від 16.04.2020 №9082738049          у розмірі 4529,00 гривні сплачено платіжне доручення №127 від 22.04.2020 у сумі 4530,00гривні; податковою декларацією з          податку на додану вартість від 18.05.2020 №9109045853 у розмірі 3576,00 гривні сплачено платіжне доручення №152 від 27.05.2020 у сумі 3580,00 гривень.
Також сплата підтверджена у картці особового рахунку (далі КОР), копії яких надані позивачем.
Відповідач наголошує, що вказана в адміністративному позові податкова декларація з податку на додану вартість від 06.12.2019 №0001265405 у розмірі 9557,79 гривні не надсилалася до ГУ ДПС у Харківській області, у податковій звітності відсутня.
23.06.2018 року проведена камеральна перевірка, акт №113/20-40-13- 05-01-12/ НОМЕР_1 від 23.06.2018р. установлено порушення абз.1.11 п. 201.10ct.201 та п. 11 підрозділу 2 розділу XX (перехідні положення) Податкового Кодексу України від 02.12..2010р. № 2755-VI із змінами та доповненнями, а саме: порушення термінів реєстрації податкових накладних. 
Відповідач наголошує, що податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій відповідно до акту не приймалося, тобто на думку відповідача, відсутнє порушення — акт сам по собі не створює для платника зобов`язання сплатити ту або іншу суму. Таке зобов`язання у нього виникає лише після отримання податкового повідомлення рішення.
Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційого адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що під час розгляду справи № 520/10100/2020 в суді першої інстанції було встановлена часткове погашення суми податкового боргу ФОП ОСОБА_1 у самостійному порядку.
Про вищевказане позивач повідомив суд, надавши додаткові пояснення від 23.11.2020 стосовно черговості погашення боргу за платіжними дорученнями відповідача.
Позивач зазначає, що згідно з п. 87.9. ст. 87 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Позивач вважає, що суд першої інстанції надав оцінку додатковим поясненням від 23.11.2020, врахував їх при прийнятті рішення та задовільнив позов частково.
На дукму позивача, доводи апелянта стосовно погашення боргу за платіжними дорученнями на які здійснюється посилання в апеляційній скарзі не мають доказового значення для погашення суми боргу, яка є предметом стягнення у даній справі.
В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач підтримала апеляційну скаргу, просила задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.
Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідач має податковий борг у сумі 38820,37 грн., який складається з:
- залишок несплачених зобов`язань за податковою декларацією з податку на додану вартість №9275022864 від 19.11.2019 у розмірі 2001,21 гривень;
- податкова декларація з податку на додану вартість №9305930901 від 19.12.2019 у розмірі 3371,00 грн.;
- податкове повідомлення-рішення №0001265405 від 06.12.2019 у розмірі 9557,79 гривень;
- податкова декларація з податку на додану вартість №9331337173 від 17.01.2020 у розмірі 5760,00 грн.;
- податкова декларація з податку на додану вартість від 19.03.2020 №9057685121 у розмірі 5162,00 гривень;
- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.04.2020 №9082738049 у розмірі 4529,00 гривень;
- податкова декларація з податку на додану вартість від 18.05.2020 № 9109045853 у розмірі 3576,00 гривень;
- податкове повідомлення-рішення від 28.01.2020 №0000625405 у розмірі 4126,04 гривень;
- податкове повідомлення-рішення від 28.01.2020 №0000635405 у розмірі 338,19 гривень;
- нараховано пеню у порядку ст.129 ПК України за несвоєчасну сплату зобов`язань у розмірі 399,14 гривень.
Вищевказані податкові повідомлення-рішення були направлені відповідачу засобами поштового зв`язку. Податкові повідомлення-рішення Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не оскаржені.
06.02.2019 року контролюючим органом складено та направлено засобами поштового зв`язку до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкову вимогу форми "Ф" № 744-54 на суму 21990,35 грн. Податкова вимога Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не оскаржена.
Згідно з виписками з інтегрованої картки платника податків у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 наявна несплачена сума податкового боргу 38820,37 грн.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 утворилась податкова заборгованість у розмірі 38820,37 грн., яка не сплачена та на думку суду підлягає стягненню, як законна та обґрунтована.
Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно п.п.16.1.3 та п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового Кодексу України (далі по тексту - ПК України) платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Згідно п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: 49.18.1 календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; 49.18.2 календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); 49.18.3 календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року; 49.18.4 календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу; 49.18.5 календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.
Відповідно до п.50.1 ст.50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Згідно п.56.11 ст.56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Пунктом 54.1 ст.54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 58.2 ст.58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
З матеріалів справи вбачається, що Головне управління ДПС у Харківській області зверталось 31.07.2020 до суду першої інстанції про стягнення суми податкового боргу з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у загальній сумі 46 810,37 гривень, що виник на підставі несплати зобов`язань за:
- податковою          декларацією з податку на № 9275022864 у розмірі 9 991,21 гривні;
- податковою          декларацією з податку на № 9305930901 у розмірі 3 371,00 гривні;
- податковою          декларацією з  податку на № 0001265405 у розмірі 9 557,79 гривень;
- податковою          декларацією з податку на №9057685121 у розмірі 5 162,00 гривень;
- податковою декларацією з          податку на №9082738049 у розмірі 4 529,00 гривень;
- податковою          декларацією з податку на № 9109045853 у розмірі 3 576,00 гривень;
- податковим повідомленням-рішенням від розмірі 4 126,04 гривень;
-  податковим повідомленням-рішенням від 28.01.2020 №0000635405 у розмірі 338,19 гривень;
- нарахованою у порядку ст. 129 ПКУ пенею у розмірі 399,14 гривень.
Проте, колегія суддів дослідивши зокрема, інтегровані картки платника податків на додану вартість Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 встановила, що:
- податкова декларація з податку на додану вартість від 19.11.2019 № 9275022864 була сплачена в повному обсязі, згідно платіжних доручень 25.09.2020 року в сумі 1015 гривень, 28.09.2020) року в сумі 6975 гривень, 29.10.2020          року в сумі 1007 гривень, 24.11.2020 року на суму 994,21 гривень;
- податкова декларація з податку на додану вартість від 19.11.2019 № 9305930901 була сплачена в повному обсязі, згідно платіжних доручень 24.11.2020 року в сумі 3364,49 гривень, 23.12.2020 року в сумі 6,51 гривень;
- податкова декларація з податку на додану вартість від 06.12.2019 № 0001265405 була сплачена в повному обсязі, згідно платіжних доручень 23.12.2020 року в сумі 8103,49 гривень, 28.12.2020 року в сумі 1454,30 гривень;
- податкова декларація з податку на додану вартість від 19.03.2020 № 9057685121 була сплачена в повному обсязі, згідно платіжного доручення 29.01.2021 в сумі 5162,00 гривень;
- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.04.2020 року № 9082738049 була частково сплачена 29.01.2021 року в сумі 1261,65 гривень, залишок боргу по цій декларації складає 3267,35 гривень;
- податкова декларація з податку на додану вартість від 18.05.2020 року № 9109045853 не погашена;
- податкові повідомлення - рішення № 0000625405 на суму 4 126,04 гривень, № 0000635405 на суму 338,19 гривень не погашені.
Нарахована пеня у порядку ст. 129 ПКУ була сплачена 24.11.2020 року в сумі 24,30 гривень, 28.12.2020 року в сумі 104,54 гривень, 29.01.2021 в сумі 265,51 гривень, залишок несплаченої пені складає 4,79 гривень.
Таким чином, дослідивши інтегровані картки платника податків на додану вартість Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку, що станом на поточну дату обліковується за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 несплачена сума податкового боргу 11 312,34 гривень.
Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, зробив помилкові висновки.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 року по справі № 520/10100/2020, в частині стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до бюджету України суму податкового боргу у розмірі 27508 (двадцять сім тисяч п`ятсот вісім) грн. 03 коп. прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 по справі № 520/10100/2020 скасувати в частині стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) до бюджету України суму податкового боргу у розмірі 27508 (двадцять сім тисяч п`ятсот вісім) грн. 03 коп.
Прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 року № 520/10100/2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Я.М. Макаренко    В.А. Калиновський   	
Повний текст постанови складено  12.07.2021 року