17.09.21
33/812/315/21
Єдиний унікальний номер судової справи: 482/885/21 Головуючий суду І інстанції - суддя Сергієнко С.А.
Номер провадження: 33/812/315/21 Головуючий суддя апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
Категорія: ст.124 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2021 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Крамаренко Т.В., 
із секретарем судового засідання – Пшеняк М.В., 
за участю особи, провадження у справі відносно якої закрито – ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Іванової Т.В., потерпілого – ОСОБА_2 , його захисника – адвоката Марченко Н.М., розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на 
постанову Новоодеського районного суду Миколаївської області від 03 серпня 2021 року, якою справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 103966 від 29 червня 2021 року, водій ОСОБА_1 28 червня 2021 року о 15 год 10 хв керував транспортним засобом Volkswagen LT 35 державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Миколаїв, по вул. Веселинівська в районі буд. 2, рухаючись з відкритими боковими дверцятами не обрав безпечного бокового інтервалу та допустив бокове контактування з припаркованим ліворуч від нього транспортним засобом Subary державний номерний знак НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_2 знаходився поза межами транспортного засобу. Внаслідок ДТП транспортний засіб Subary державний номерний знак НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження. Водій ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Постановою судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 03 серпня 2021 року справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Не погодившись із вказаною постановою суду, потерпілий ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції від 03 серпня 2021 року скасувати та прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В своїй апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 вказує на свою незгоду з рішенням суду першої інстанції через неповне та не всебічне дослідження доказів, порушення норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував та не спростовував той факт, що у щільному потоці в умовах затору рухався із відкритими дверцятами свого транспортного засобу.
Вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно зазначив, що працівниками поліції не було надано переконливих доказів того, що його транспортний засіб був пошкоджений внаслідок порушення ОСОБА_1 ПДР, адже працівниками поліції був досліджений відеозапис, на підставі якого було встановлено контактування транспортного засобу Volkswagen LT 35 державний номерний знак НОМЕР_1 з його транспортним засобом. Натомість ОСОБА_1 не було спростовано цього факту.
Наголошує на тому, що свідок ОСОБА_3 погано знається на марках транспортних засобів, а тому цілком могла переплутати марки автомобіля, при цьому колір автомобіля та частина його номерного знаку був нею вказаний вірно, що було доведено працівниками поліції.
Звертає увагу на те, що на місці ДТП працівниками поліції були відібрані пояснення ще у одного свідка ДТП, однак судом не була надана оцінка та відповідну особу не було викликано до суду.
Вважає, що внаслідок формального підходу до дослідження доказів судом першої інстанції було винесено необґрунтоване рішення, яке призвело до порушення його прав, як потерпілого.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, провадження у справі відносно якої закрито – ОСОБА_1 , потерпілого – ОСОБА_2 та їх захисників, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до положень статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності, й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.
Вимоги вказаних правових норм в повній мірі були дотримані суддею суду першої інстанції.
Так, ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку, про те, що вина ОСОБА_1 у порушенні ПДР, що стало причиною ДТП у наслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження не є доведеною поза розумним сумнівом. 
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуюче наступне.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).
«Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину). 
Системний аналіз положень ст. 124 КУпАП, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.
При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції). 
Згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частині 2 статті 251 КУпАП).
Аналіз наведених норм закону, зокрема, положень статей 280, 251 КУпАП дає підстави для висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень статті 283 КУпАП, яка повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ААБ № 103966 від 29 червня 2021 року, водій ОСОБА_1 28 червня 2021 року о 15 год 10 хв керував транспортним засобом Volkswagen LT 35 державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Миколаїв, по вул. Веселинівська в районі буд. 2, рухаючись з відкритими боковими дверцятами не обрав безпечного бокового інтервалу та допустив бокове контактування з припаркованим ліворуч від нього транспортним засобом Subary державний номерний знак НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_2 знаходився поза межами транспортного засобу. Внаслідок ДТП транспортний засіб Subary державний номерний знак НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження. Водій ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП ( а.с.1).
Згідно вказаного протоколу про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 124 КУпАП.
Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення учасником дорожнього руху Правил було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд вважав не доведеним факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Не погодившись з таким, потерпілий ОСОБА_2 в апеляційній скарзі наполягає на тому, що ДТП сталося саме з вини водія ОСОБА_1 , про що свідчать докази, а саме: пояснення свідка ОСОБА_3 , досліджений працівниками поліції відеозапис моменту ДТП, схема місця ДТП.
Такі доводи апелянта суперечать матеріалам адміністративної справи, перегляд якої здійснюється в апеляційному порядку.
Так, у схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 103966, яка сталася 28 червня 2021 року о 15 год 10 хвв м. Миколаїв по вул. Веселинівській біля буд. 2, зображено транспортний засіб Subaru WRX STI, що припаркований по вул. Веселинівській під кутом в районі буд. 2. Також на схемі зображено місце наїзду на автомобіль Subary (точка зіткнення) та механічні пошкодження заднього бамперу, пошкодження лако – фарбового покриття, пошкодження антигравійної плівки (а.с.3).
У своїх письмових поясненнях потерпілий ОСОБА_2 зазначав, що 28 червня 2021 року приблизно 15 год 10 хв, він залишив своє авто на узбіччі по вул. Веселинівській біля буд. 2, а сам знаходився біля наряду поліції, так як оформлював ДТП учасником якої він був. В авто залишилась його дівчина, яка зателефонувала йому та повідомила, що сидячи в машині відчула поштовх в задню частину автомобіля, вибігла з нього, побачила пошкодження та зрозуміла, що відбулося ще одна ДТП. Також побачила, що в цей момент проїжджав транспортний засіб Mercedes Sprinter білого кольору, фрагмент номеру - НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Ще один громадянин - ОСОБА_4 бачив, що дане авто вчинило наїзд та поїхало геть в бік Варварівського мосту. (а.с.4).
Однак матеріали адміністративної справи не містять письмових пояснень вказаного свідка, а крім того жодних клопотаннь про його виклик як в суд першої інстанції так і до суду апеляційної інстанції не надходили.
Посилання на письмові пояснення ОСОБА_5 надіслані на адресу апеляційного суду не заслуговують на увагу з огляду на те, що вказані пояснення належним чином ніким не завірені, що виключає їх належність та допустимість відповідно до ст. 251 КУпАП. 
27 липня 2021 року ОСОБА_3 надала до суду письмові пояснення з приводу даної ДТП, в яких зазначала, що28 червня 2021 року, близько 15 год 00 хв вона знаходилась в припаркованому транспортному засобі Subary, реєстраційний номер НОМЕР_2 за адресою: м. Миколаїв, вул. Веселинівська 1, на пасажирському кріслі. В якийсь момент почула потужний удар у задню частину автомобілю, який наніс транспортний засіб Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Озирнувшись вона побачила, що у автомобіля Volkswagen були відкриті передні ліві двері (водійські), якими і був нанесений удар. Транспортний засіб в якому вона знаходилась був припаркований перпендикулярно проїзної частини, якою рухався автомобіль Volkswagen. Вважає, що водій ОСОБА_1 проявив необережність, неуважність, не слідкував за дорожньою обстановкою, внаслідок чого не закрив двері транспортного засобу та здійснив зіткнення із транспортним засобом Subary, через що було завдано матеріальних збитків. Після зіткнення ОСОБА_1 не зупинився та мав намір уникнути відповідальності шляхом від`їзду з місця ДТП.
Суд критично оцінює письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , оскільки остання в момент ДТП знаходилась безпосередньо в транспортному засобі, тобто не бачила сам момент зіткнення, а лише після виходу з авто побачила інший автомобіль який рухався з відкритими дверцятами та припустила, що саме він спричинив ДТП.
Інші очевидці дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28 червня 2021 року о 15 год 10 хв по вул. Веселинівський, біля буд. 2 відсутні. 
В апеляційній скарзі потерпілий хоча і зазначає на наявність відеозапису, на якому видно момент даної ДТП, який нібито був досліджений працівниками поліції, однак такий доказ не додано до протоколу про адміністративне правопорушення і в матеріалах адміністративної справи відсутній.
Відеозапис наданий на запит апеляційного суду, який було оглянуто в судовому засіданні не містить даних щодо ДТП, яка сталася за участю транспортних засобів Subary, реєстраційний номер НОМЕР_2 та Volkswagen LT 35 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .
Згідно наявних у справі матеріалів, огляд транспортного засобу Volkswagen LT 35 державний номерний знак НОМЕР_1 на предмет виявлення пошкоджень, які могли виникнути за обставини ДТП, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не проводився. 
З наданого в суді апеляційної інстанції адвокатом Івановою Т.В. повідомлення ОСОБА_1 про подію, що має ознаки страхового випадку від 29 червня 2021 року до АТ «Просто-Страхування» вбачається, що транспортний засіб Volkswagen LT 35 державний номерний знак НОМЕР_1 пошкоджень не має.
Тобто ані будь-який доказ, який є у справі окремо, а ні наявні в адміністративній справі докази в їх сукупності не свідчать про те, що саме водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним Volkswagen LT 35 державний номерний знак НОМЕР_1 спричинив ДТП, допустивши бокове контактування з припаркованим автомобілем Subary, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Ці докази у сукупності судом першої інстанції були належним чином досліджені та оцінені, в тому числі у відповідності до визначення стандарту доказування «поза розумним сумнівом» по аналогії з доказуванням вини в порядку кримінального судочинства. 
Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом. 
Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений статтями 251, 255 КУпАП, особи, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та збір доказів, мають довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за встановленими обставинами якого відносно неї складено протокол. 
В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні цього правопорушення.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надав орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.
За таких обставин, проаналізувавши надані докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вина водія ОСОБА_1 у справі щодо порушення ним вимог пункт 13.1 Правил і як наслідок - зіткнення з автомобілем потерпілого не доведена поза розумним сумнівом, оскільки відсутні беззаперечні, належні та допустимі докази як на підтримку такої версії, так і на спростування заперечень своєї вини ОСОБА_1 .
Тобто версія події, яка викладена у змісті протоколу про адміністративне правопорушення, особами, які уповноважені на його складання, не доведена за допомогою належних та допустимих доказів перед судом поза будь-яким розумним сумнівом.
Цим обставинам судом першої інстанції надана вірна оцінка, у зв`язку з чим суд дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено , а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Постанову судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 03 серпня 2021 року, якою справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду Т.В. Крамаренко