ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2021 р.                                                                  Справа № 907/264/20

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
Головуючого (судді-доповідача):                                        Якімець Г.Г.,
Суддів:                                                                      Бонк Т.Б.,                                                                                                                        Матущак О.І.,
за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників:
від стягувача – не з`явився
від боржника – Лакіза О.Є.
від приватного виконавця (скаржника) – Кохан П.І.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павла Івановича, б/н від 24 травня 2021 року
на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року (підписана 26.04.2021), суддя Ремецькі О.Ф.
про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню
у справі №907/264/20
за позовом Публічного акціонерного товариства “Банк “Фінанси та Кредит”, м. Київ
до відповідача Публічного акціонерного товариства “Мукачівський завод “Точприлад”, м. Мукачево, Закарпатської області
про стягнення 5  329 121,51 грн.

в с т а н о в и в :
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року у справі №907/264/20 задоволено заяву Публічного акціонерного товариства “Мукачівський завод “Точприлад” та визнано таким, що не підлягає виконанню, наказ Господарського суду Закарпатської області від 27 листопада 2020 року у справі №907/264/20.
Ухвала суду мотивована тим, що 23 березня 2021 року зобов`язання боржника було виконано ним добровільно та належним чином, що підтверджується платіжними дорученнями №4369 на суму 5329 121,51 грн. та №4370 на суму 79 936,82 грн., відтак, суд дійшов висновку, що наказ Господарського суду Закарпатської області від 27 листопада 2020 року у справі №907/264/20 в силу частини 2 статті 328 Господарського процесуального кодексу України є таким, що не підлягає виконанню, з моменту погашення заборгованості, а саме з 23 березня 2021 року.
Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, Приватний виконавець Виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павло Іванович звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року у справі №907/264/20 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. Зокрема, зазначає, що спірний наказ місцевого господарського суду перебував на виконанні у Приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павла Івановича з 15 грудня 2020 року, останнім вчинялись виконавчі дії з метою виконання спірного наказу та 08 квітня 2021 року ним винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», а спірний наказ надіслано до суду з відміткою про повне фактичне виконання. З огляду на наведене, апелянт вважає неправомірним визнання спірного наказу таким, що не підлягає виконанню, після його виконання та повернення приватним виконавцем до суду. Поряд з тим, зазначає, що між боржником та виконавцем існує спір (справа №260/1411/21 в Закарпатському окружному адміністративному суді) про визнання дій приватного виконавця протиправними та зобовязання останнього утриматися від стягнення основної винагороди по виконанню спірного наказу у справі №907/264/20.
У відзиві на апеляційну скаргу боржник просить суд закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця, оскільки на його думку спірною ухвалою суду першої інстанції не вирішувались питання про права чи обов`язки скаржника, відтак, у останнього відсутнє право на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. По суті заяви зазначає, що спірний наказ виконано боржником у повному обсязі, відтак, суд дійшов правильного висновку про визнання його таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання з`явилися скаржник та представник боржника.
Скаржник (Приватний виконавець Виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павло Іванович) в судовому засіданні просив скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року у справі №907/264/20 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.
Представник боржника в судовому засіданні просив оскаржувану ухвалу залишити без змін.
Представник стягувача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.
Оскільки явка представника стягувача не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення скаржника та представника боржника, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Як встановлено апеляційним судом та вбачається з матеріалів справи, 24 квітня 2020 року Публічне акціонерне товариство “Банк “Фінанси та Кредит” звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства “Мукачівський завод “Точприлад” 5  330  122,85 грн. заборгованості.
В процесі розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги до 5  329  121,51 грн.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 13 жовтня 2020 року позов задоволено в повному обсязі: присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства “Мукачівський завод “Точприлад” на користь Публічного акціонерного товариства “Банк “Фінанси та Кредит” 5  329  121,51 грн., а також 79  936,82 грн. – у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Поряд з цим, вказаним рішенням задоволено заяву Приватного акціонерного товариства “Мукачівський завод “Точприлад” та розстрочено виконання рішення, а саме: до 13 листопада 2020 року – 1  776  373,84 грн.; до 13 грудня 2020 року – 1  776  373,84 грн.; до 13 січня 2021 року – 1  776  373,84 грн.
На виконання зазначеного вище рішення, 27 листопада 2020 року Господарським судом Закарпатської області видано відповідний наказ.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі №907/264/20 та зупинено дію рішення Господарського суду Закарпатської області від 13 жовтня 2020 року у справі №907/264/20.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 23 березня 2021 року у справі №907/264/20 рішення Господарського суду Закарпатської області від 13 жовтня 2020 року у цій справі залишено без змін, а апеляційну скаргу відповідача – без задоволення.
13 квітня 2021 року до місцевого господарського суду від Приватного виконавця Кохан П.І. надійшов супровідний лист (вих.№1421 від 08.04.2021) про надіслання до суду постанови приватного виконавця від 07 квітня 2021 року про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Закарпатської області від 27 листопада 2020 року у справі №907/264/20 та оригіналу вказаного наказу з відміткою приватного виконавця про його (наказу) виконання.
16 квітня 2021 року боржник – Приватне акціонерне товариство “Мукачівський завод “Точприлад” звернувся до Господарського суду Закарпатської області із заявою про визнання наказу Господарського суду Закарпатської області від 27 листопада 2020 року у справі №907/264/20 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з повним виконанням останнього боржником.

Як зазначено вище, місцевий господарський суд задоволив заяву боржника та визнав таким, що не підлягає виконанню наказ у цій справі, проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне:
Відповідно до ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Згідно з ст.160 ГПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню або відстрочити чи розстрочити або змінити спосіб чи порядок його виконання в порядку, встановленому статтями 328, 331 цього Кодексу.
Так, частиною 1 ст.328 ГПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч.2 ст.328 ГПК України).
Зі змісту вказаної статті вбачається, що перелік підстав для визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не є вичерпним.
При цьому, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:
- матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання);
- процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.
В межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється, зокрема, наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Як встановлено апеляційним судом, наказ Господарського суду Закарпатської області від 27 листопада 2020 року у справі №907/264/20 добровільно боржником виконаний не був, у зв`язку з чим, постановою приватного виконавця від 16 грудня 2020 року було відкрито виконавче провадження АСВП №63932280 з виконання вказаного наказу.
З 16 грудня 2020 року по 08 квітня 2021 року наказ Господарського суду Закарпатської області від 27 листопада 2020 року у справі №907/264/20 перебував на виконанні у Приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павла Івановича, яким було вчинено ряд виконавчих дій з метою виконання спірного наказу.
Боржником погашено борг за спірним наказом в процесі примусового виконання приватним виконавцем наказу, а саме: 23 березня 2021 року.
Статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.4 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
Згідно із ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є підставою для закінчення виконавчого провадження (п.9).
Слід зазначити, що виконання боржником наказу місцевого господарського суду, який перебуває на примусовому виконанні у виконавчій службі чи приватного виконавця, не є обов`язковою підставою для визнання судом наказу таким, що не підлягає виконанню, адже ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає певну процедуру та сукупність послідовних дій, які вчиняються учасниками виконавчого провадження (зокрема, виконавцем та сторонами виконавчого провадження) з метою виконання виконавчих документів. При цьому, факт виконання наказу господарського суду не потребує додаткового підтвердження з боку суду у вигляді винесення ухвали про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.
Колегія суддів враховує, що спірний наказ виконаний, у зв`язку з чим, приватним виконавцем закінчено виконавче провадження з виконання спірного наказу (постанова приватного виконавця від 08 квітня 2021 року про закінчення виконавчого провадження), а оригінал наказу Господарського суду Закарпатської області від 27 листопада 2020 року у справі №907/264/20 надіслано до місцевого господарського суду та такий знаходиться у матеріалах справи (арк. справи 132 том ІІ). В апеляційного суду відсутні підстави вважати, що такий наказ може бути пред`явлений до виконання повторно, у зв`язку з чим, не вбачає підстав для визнання вказаного наказу таким, що не підлягає виконанню. Спірний наказ є виконаним.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» суд вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
Право на виконання судового рішення є невід`ємною гарантією відновлення порушеного права позивача та складовою судового захисту його прав.
Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).
Беручи до уваги все наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для визнання наказу Господарського суду Закарпатської області від 27 листопада 2020 року у справі №907/264/20 таким, що не підлягає виконанню, відтак, заява боржника задоволенню не підлягає.
У відзиві на апеляційну скаргу боржник просив суд закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павла Івановича на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року у справі №907/264/20, на підставі п.3 ч.1 ст.264 ГПК України. З приводу наведеного колегія суддів зазначає наступне:
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається. Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що боржник звернувся до суду із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню на стадії виконання рішення у справі, де сторонами у справі є стягувач та боржник, а учасниками справи можуть бути також і державні чи приватні виконавці. Скаржник (приватний виконавець) не оскаржує рішення суду, прийняте по суті спору, а лише не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, якою визнано наказ таким, що не підлягає виконанню.
Згідно з ч.1 ст.14 ЗУ «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи наведене, підстави для залучення скаржника, яким є приватний виконавець, що звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу місцевого господарського суду про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, в апеляційного суду відсутні.
При цьому, визнання судом таким, що не підлягає виконанню наказу, що перебував на виконанні у приватного виконавця, яким вчинялися відповідні виконавчі дії з метою примусового виконання такого наказу, впливає на права та інтереси приватного виконавця (в тому числі і в частині виконавчого збору/основної винагороди), відтак, колегія суддів не вбачає підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павла Івановича на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року у справі №907/264/20, на підставі п.3 ч.1 ст.264 ГПК України, як це просив боржник у відзиві на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно з ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на зазначені вище встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні заяви боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.
У зв`язку з задоволенням апеляційної скарги, з боржника на користь скаржника слід стягнути 2  270 грн. – у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.129, 255, 270, 271, 275, 277, 281, 282, 328 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:
Апеляційну скаргу Приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павла Івановича задоволити.
Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року у справі №907/264/20 скасувати. Прийняти нове судове рішення.
Відмовити у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства “Мукачівський завод “Точприлад” про визнання таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Закарпатської області від 27 листопада 2020 року у справі №907/264/20.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства “Мукачівський завод “Точприлад” (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Берегівська, 110; код ЄДРПОУ – 14307452) на користь Приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павла Івановича (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Штефана Августина, 25/2) 2  270 грн. – у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
На виконання постанови місцевому господарському суду видати наказ.
Матеріали справи №907/264/20 повернути до Господарського суду Закарпатської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 03 вересня 2021 року

Головуючий (суддя-доповідач)                                                  Якімець Г.Г.

Суддя                                                                                           Бонк Т.Б.

Суддя                                                                                          Матущак О.І.