Номер провадження: 22-ц/813/1583/21 
Номер справи місцевого суду: 523/8403/19
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І., 
розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 червня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, 

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , в якому позивач просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.10.2014 року по цивільній справі № 523/13330/14-ц, із 1/3 до 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Свої вимоги обґрунтував тим, що ним та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований 30 серпня 2013 року у відділі ДРАЦС у Приморському районі РС ОМУЮ, актовий запис № 1308. В період перебування у шлюбі у сторін народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
15 жовтня 2014 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси було позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітків щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 01.09.2014 року до досягнення ОСОБА_3 , повноліття тобто ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітків щомісячно, починаючи із 01.09.2014 року до досягнення ОСОБА_3 трьох років, тобто ІНФОРМАЦІЯ_4 
Однак, як зазначає позивач ОСОБА_2 , з моменту ухвалення вказаного судового рішення про стягнення аліментів, суттєво змінився сімейний та матеріальний стан позивача, на його на утриманні, крім неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебувають дружина ОСОБА_4 та неповнолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів задоволено. Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісяця, починаючи з 01.09.2014 року до досягнення дитиною, повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.10.2014 року. Визначено розмір аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить повністю скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове судове рішення, яким залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права.

Короткий зміст відзиву ОСОБА_2 на апеляційну скаргу.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що окрім спільної доньки позивача та відповідача на повному утриманні ОСОБА_2 перебувають ще дві особи і ця обставина безперечно мала бути прийнята судом першої інстанції до уваги, оскільки стягнення на користь позивача аліментів у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку позивача щомісячно на даний час призводить до значного погіршення матеріального становища не лише самого ОСОБА_2 , але і інших осіб, які перебувають на його повному утриманні.
Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Порядок розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 29 липня 2021 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю із постановленням нового судового рішення, яким у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Положеннями частини 4 статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Так, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2013р., який було розірвано. В період шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено. Стягненоо з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженки м. Одеси, у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітків щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 01.09.2014р. до досягнення ОСОБА_3 , повноліття тобто ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також аліменти на її ( ОСОБА_1 ) особисте утримання у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітків щомісячно, починаючи із 01.09.2014р. до досягнення ОСОБА_3 трьох років, тобто ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.12).
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 січня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 – відхилено, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2014 року залишено без змін (а.с. 21-22).
Судом першої інстанції вірно встановлено, що 26 серпня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 укладено шлюб, який зареєстровано 26.08.2017 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1203 (а.с. 13).
За час перебування у шлюбі у ОСОБА_2 народилася донька – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано Суворовським районним у м. Одесі відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, актовий запис № 1695 (а.с. 14).
Дружина позивача – ОСОБА_4 на даний час є непрацездатною та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою виданою ТОВ «АВ Фармація» № 10/05-2019 від 10.05.2019р. (а.с.15).
Судом першої інстанції встановлено те, що на утриманні у позивача ОСОБА_2 , крім неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебувають також дружина ОСОБА_4 та їх неповнолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
З довідки про доходи №3 від 23.05.2019р. вбачається про те, що позивач ОСОБА_2 працює на посаді охоронця у ФОП ОСОБА_8 та отримує заробітну плату у розмірі 4173 грн. (а.с. 19).
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2020 року витребувано інформацію з ТОВ «Агентство Євробалк», що розташоване за адресою: 65000, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 2-Б/1, офіс 101, інформацію щодо особи ОСОБА_2 , а саме:?
- Чи надавало ТОВ «Агентство Євробалк», що розташоване за адресою: 65000, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 2-Б/1, офіс 101 послуги щодо працевлаштування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (ІНН НОМЕР_1 ) з 2014 року по теперішній час. Якщо так, то повідомити ідентифікуючі дані роботодавця. За наявності копій контрактів, надати завірені належним чином копії контрактів на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Судом першої інстанції витребувано з Головного управління ДФС у Миколаївській області, розташованого за адресою: 54001, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 6 інформацію щодо сплати податків працівником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (ІНН НОМЕР_1 ), а саме прибуткового податку та єдиного соціального внеску з 2014р. по теперішній час.
До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов лист №07/03/2020 від 03.03.2020р. від ТОВ «Агентство Євробалк», з якого вбачається про те, що ТОВ «Агентство Євробалк» з 2016р. по 2018р. надавало послуги з посередництва у працевлаштуванні за кордоном позивачу ОСОБА_2 .
З наданої інформації суд першої інстанції вірно з`ясував, що роботодавцями ОСОБА_2 були: Pineti Shipmanagement CO (строк трудових відносин з 23.04.2016р. по 29.07.2016р.), Sandora Shipmanagement S.A. (строк трудових відносин з 30.07.2016р. по 12.10.2016р., та з 19.01.2017р. по 25.07.2017р.), Olima ship services LP ((строк трудових відносин з 14.01.2018р. по 31.01.2019р.).
До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов лист від Головного управління ДФС у Миколаївській області з якого встановлено про те, що в період з 2014р. по теперішній час. ОСОБА_2 не перебував на обліку, як фізична особа – підприємець. Стосовно сплати роботодавцями єдиного внеску за ОСОБА_2 , то надання даної інформації належить до повноважень органів Пенсійного фонду України ГУ ДПС у Миколаївській області.
Згідно з ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Відносно платника аліментів враховується також зміна складу осіб, які зобов`язані за законом надавати утримування. Погіршення або поліпшення стану здоров`я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстав для зміни розміру аліментів. Так, якщо суд встановить, що платник аліментів став інвалідом I, II чи III групи, він повинен цю обставину врахувати як підставу для зменшення їх розміру.
За змістом ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного із батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об`єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Так, ст.180 СК України покладає обов`язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За вимогами статті 182 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.
В п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 роз`яснено, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
На думку суду першої інстанції, стороною позивача доведено позовні вимоги належними доказами, натомість відповідач своїм правом для надання відзиву на позов у встановлений судом строк не скористався, будь-яких заперечень проти позову матеріали справи не містять.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції встановив та дійшов до висновку, що на утриманні позивача перебувають також дружина ОСОБА_4 та їх неповнолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , його дохід становить 4173 грн., тому його позовні вимоги про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правомірні та підлягають задоволенню і зменшенню з 1/3 грн. до 1/6 частини з всіх видів доходів щомісячно до повноліття доньки, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.
Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.
Як зазначалось, статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2014 року у справі №523/8403/19 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей та дружини, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з ОСОБА_1 – дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та суперечитиме її інтересам.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що трудові відносини за кордоном припинились лише 31 січня 2019 року, а позов було подано 18 травня 2019 року, що не виключає можливості подальшого працевлаштування позивача за кордоном, оскільки останні трудові відносини були також з проміжками в часі.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану – народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20). 
Окрім цього судова колегія вважає врахувати, що у частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі – Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про задоволення позову, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат.
У відповідності до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
З матеріалів справи вбачається, що за подачу апеляційної скарги на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 червня 2020 року ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1152,60 гривень.
Апеляційну скаргу задоволено частково, а тому необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1152,60 гривень.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.
У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 370, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 червня 2020 року скасувати.
Постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІПН НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1152,60 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 29 липня 2021 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

                                                                       А.І. Дришлюк