П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
08 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 947/15403/21	
Головуючий в 1 інстанції: Петренко В.С.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Коваля М.П.,
                    суддів - Кравця О.О.,
                                - Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Київського районного суду міста Одеси від 15 липня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського районного суду міста Одеси з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області (далі - Відповідач-1, УПП в Одеській області) в якому просив суд скасувати постанову серії ЕАН № 4188425 від 10.05.2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, по ч. 1 ст. 122 КУпАП в розмірі 340 грн. та закрити провадження по справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Вимоги адміністративного позову обґрунтовано тим, що оскаржуваною постановою накладено на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. у зв`язку з порушенням п. 8.5.1. Правил дорожнього руху (далі - ПДР) - порушенням вимог горизонтальної розмітки, так як керуючи транспортним засобом (далі - ТЗ) ОСОБА_1 здійснив перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3., за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Проте ОСОБА_1 вважає, що оскаржувана постанова винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо змісту та процедури складення, оскільки він не порушував ПДР, а постанова винесена за відсутності доказів його винуватості та без врахування пояснень та конкретної дорожньої обстановки. Доказів правопорушення не надано, тобто факт порушення оснований на припущеннях, при цьому, поліцейській не дотримався вимог ст. 268 КУпАП, яка надає йому право на юридичну допомогу, збір і надання доказів. Також вказує, що дорожня розмітка не відповідала вимогам ДСТУ щодо геометричних розмірів, білизни, яскравості та контрасту, не була чіткою, мала потертості, в місці проїзду розмітка була відсутня, що дозволяло, з врахуванням дорожньої обстановки, здійснити проїзд.
Крім цього, ОСОБА_1 зазначає, що він виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що надав поліцейському відповідне усне клопотання, однак, інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, більш того інспектор повідомив, що в нього немає часу на виклик адвоката.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 21.05.2021 року по справі № 947/15403/21 про відкриття провадження у справі, крім іншого, залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Одеській області (Відповідач-2, Департамент) (а.с. 8-9).
Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 15.07.2021 року по справі № 947/15403/21 позов задоволено; скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4188425 від 10.05.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрито.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що рішення суду першої інстанції винесено необґрунтовано, з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю завданням адміністративного судочинства, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме перетин подвійної суцільної лінії (дорожньої розмітки 1.3.), що є порушенням п. 8.5.1 ПДР, підтверджується відеозаписом з портативного нагрудного відеореєстратора інспектора (відеозапис « 01877@2021051023334810.тр4») та з відеореєстратора зі службового транспортного засобу (відеозапис «відео з реєстратора службового ТЗ»). Також апелянт зазначає, що обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або невчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу, підтверджуються відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення, що відповідає висновку Верховного Суду, яка відображена в постанові від 19.02.2020 року по справі                             № 496/4315/16-а.
Разом з цим, апелянт зазначає, що дорога по вулиці Люстдорфська дорога в м. Одеса має більше чотирьох смуг для руху в обох напрямках, дорожня розмітка 1.3 на зазначеній дорозі нанесена відповідно до ДСТУ 2587-2010, ПДР та відповідає їх вимогам, добре видна на проїзній частині та забезпечує безпеку руху, як цього вимагає ДСТУ 2587-2010. В свою чергу, Позивачем в обґрунтування власної позиції, не було надано жодних належних та допустимих доказів, на підтвердження вимог, викладених у позовній заяві, що не відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, зробленого у постанові від 25.06.2020 року по справі № 520/2261/19.
Також скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відеозапис, поданий Відповідачем до відзиву, не є належним доказом у справі, та з цього приводу зазначає, що зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Такі відомості зазначаються у постановах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі № 536/583/17.
Таким чином, на думку апелянта, матеріалами справи підтверджується факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а Відповідач, в свою чергу, як суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки інспектор мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу Позивача, розгляду справи, ним дотримана процедура розгляду справи, постанова серії ЕАН  № 4188425 від 10.05.2021 року обґрунтована, винесена на підставі та у порядку, передбаченому законодавством.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 10.05.2021 року інспектором роти 3 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Одеській області Черкашиним О.Ю. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 4188425, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 4).
У вказаній постанові серії ЕАН № 4188425 від 10.05.2021 року інспектором було зазначено суть адміністративного правопорушення, а саме, що 10.05.2021 року о 20 годині 32 хвилини ОСОБА_1 в м. Одесі по вул. Люстдорфська дорога, 96, керуючи ТЗ марки «NISSAN QASHQAI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив перетин подвійної суцільної ліній дорожньої розмітки 1.3, чим порушив п. 8.5.1. ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою про адміністративне правопорушення, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.
Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову з огляду на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР. Також, суд попередньої інстанції не прийняв до уваги відеозапис, поданий Відповідачем на підтвердження факту порушення Позивачем правил дорожнього руху, оскільки не є належним доказом у справі, так як в оскаржуваній постанові відсутні посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено такий відеозапис.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Частиною 1 та 2 статті 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Положеннями ст. 245 КУпАП зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як випливає з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Зі змісту ст.ст. 258, 276, 277 КУпАП вбачається, що справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, розглядаються уповноваженою особою невідкладно, після виявлення правопорушника та отримання відомостей про суб`єкта цього правопорушення.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 72 КАС України).
При цьому, нормами ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Як вбачається зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Порядок використання фото та відео техніки встановлюється п. 9 ч. 1 ст. 31 та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».
При цьому норма статті 31 Закону України «Про національну поліцію» є загальною нормою, яка безпосередньо не регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів.
Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».
Пункт 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про національну поліцію» чітко встановлює порядок використання техніки в правовідносинах щодо безпеки дорожнього руху, види техніки та умови її використання.
Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Частиною 2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.
Апелянт на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови посилається на відеозапис з портативного нагрудного відеореєстратора інспектора (відеозапис « 01877@2021051023334810.тр4») та з відеореєстратора зі службового транспортного засобу (відеозапис «відео з реєстратора службового ТЗ»), який підтверджує факт здійснення Позивачем перетин подвійної суцільної ліній дорожньої розмітки 1.3, чим порушив п. 8.5.1. ПДР.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
- найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;
- дату розгляду справи;
- відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;
- опис обставин, установлених під час розгляду справи;
- зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;
- прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:
- дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;
- транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);
- технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);
- розмір штрафу та порядок його сплати;
- правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;
- відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено саме на Відповідачів.
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17, від 17.07.2019 року по справі № 295/3099/17 та від 13.02.2020 року по справі № 524/9716/16-а.
Інших доказів, які б свідчили про наявність у Позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності, зокрема, пояснень свідків, матеріали справи не містять.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних доказів вчинення Позивачем правопорушення, встановленого частиною 1 статті 122 КУпАП, оскільки відеозаписи, надані Відповідачем-2 на підтвердження факту порушення Позивачем правил дорожнього руху, не можуть вважатися належними доказами у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснений дані відеозаписи.
Оскільки ані Управлінням патрульної поліції в Одеській області, ані Департаментом патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Одеській області, не було надано до суду жодних належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, тому колегія суддів вважає, що відсутні підстави для його притягнення до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим оскаржувана постанова серії ЕАН № 4188425 від 10.05.2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.
Крім вищезазначеного, судова колегія вважає за необхідним зазначити наступне.
Так, ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
За приписами ч. 1 ст. 271 КУпАП визначено, що у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.
Як вбачається з наданого Відповідачем відеозапису фіксації розгляду інспектором патрульної поліції справи про адміністративне правопорушення (відеофайл « 01877@2021051023334810.mp4», на 5 хв. 55 сек.) ОСОБА_1 виявляв бажання скористатись правовою допомогою адвоката, про що було заявлено інспектору поліції.
В свою чергу інспектор поліції відповів ОСОБА_1 , що він очікувати не буде, та інспектором патрульної поліції не вжито жодних дій щодо надання ОСОБА_1 можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що такими діями інспектор поліції грубо порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що також є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.02.2020 року по справі № 524/9827/16-а та від 26.05.2020 року по справі № 640/16220/16-а.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Управлінням патрульної поліції в Одеській області та Департаментом патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Одеській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Київського районного суду міста Одеси від 15 липня 2021 року - залишити без задоволення.
          Рішення Київського районного суду міста Одеси від 15 липня 2021 року по справі                 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                            М.П. Коваль

Суддів:                                                                                О.О. Кравець

         Суддя:                                                                                Л.Є. Зуєва