Провадження № 33/4820/167/21 
Справа № 688/3553/20 Головуючий в 1-й інстанції Цідик  А. Ю. 
Категорія: 130КУпАП Доповідач Кулеша Л.М. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Волинець О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2021 року, –

в с т а н о в и л а:

Цією постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інваліда ІІ групи, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн.
Позбавлено  ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як особу з інвалідністю ІІ групи.
       За постановою суду, 11 грудня 2020 року близько 01 год, по вул. Залізнична, в м. Шепетівка Хмельницької області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ЗАЗ», д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
       Не погоджуючись із таким рішенням місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскаржувану постанову скасувати, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Звертає увагу, що на проголошені рішення не був присутнім, хоча подавав клопотання про відкладення розгляду справу, в зв`язку з перебуванням його на лікуванні у клініці м.Дніпро, але суд проігнорував дане клопотання і розглянув справу у його відсутність, а копію даної постанови отримав після закінчення строку на оскарження.
Вважає, що у справі відсутні належні та допустимі докази, а саме:
-у матеріалах справи відсутня інформація, щодо направлення з матеріалами справи відеозапису адміністративного правопорушення,
-в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено якими саме технічними засобами здійснювався відеозапис даного правопорушення, 
-відеозапис не є безперервним, а складається із чотирьох файлів, що є суттєвим порушенням,
-на відеозапису відсутній запис саме руху його автомобіля і факт зупинки,
-час здійснення відеозапису не збігається з фактичним часом здійснення правопорушення,
-на початку відеозапису встановлена дата 2016 рік, а ділянка зафіксованої вулиці не відповідає ділянці, на якій було здійснено зупинку автомобіля,
-не вбачається із відеозапису на підставі якого порушення ПДР було зупинено його автомобіль.
Стверджує, що автомобілем керувала в той день його дочка, а оскільки закінчилося пальне, вона покинула салон автомобіля і пішла шукати пальне, він, в той момент, пересів на водійське сидіння, коли під`їхала машина працівників поліції, які запропонували йому відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і склали щодо нього адміністративний протокол.
В протоколі зазначено, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків, але з відеозапису вбачається, що таких свідків не було в дійсності.
Крім того відсутні у матеріалах справи будь-які докази, щодо дотримання порядку працівниками поліції проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідні направлення на проходження даного огляду, та докази перебування його у стані алкогольного сп`яніння.
Апелянт стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР №485735 від 11.12.2020 року був складений у його відсутність, тому був позбавлений права надати письмові пояснення, заперечення. Крім того був змушений звернутися до керівництва поліції місцевого відділу поліції на дії працівників поліції, які складали даний протокол про адміністративне правопорушення, в зв`язку з чим проводиться службове розслідування.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його захисника, на підтримку клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводів апеляційної скарги, які просили клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу задовольнити, дослідивши та перевіривши докази у справі, проходжу до висновку, о клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Оскільки розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 , копія постанови направлялась місцевим судом на поштову адресу останнього, на рекомендованих відправленнях зазначені підписи різняться між собою, тому такі обставини дають підстави вважати, що строк пропущений ОСОБА_1 на апеляційне оскарження з поважних причин.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.
Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про повне доведення вини ОСОБА_1 у скоєні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.
Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №485735 від 11.12.2020 року слідує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в м.Шепетівка, по вул.Залізнична,3, з ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).
З пояснень свідків ОСОБА_3 (а.с.2) та ОСОБА_4 (а.с.3) слідує, що вони були очевидцями того, як ОСОБА_1 , від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Драгер та в медичному закладі категорично відмовився.
Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів,  ОСОБА_1  та його захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
З переглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , був зупинений працівниками поліції, які під час спілкування з водієм виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння і запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, але він відповів ну відмовляюсь, забудьте, що зупинили.
Твердження апелянта, що з відеозапису не вбачається, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків, не заслуговує на увагу, оскільки в судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 підтвердив, що у встановлений час, день та місці, був запрошений поліцейським і, в його присутності, ОСОБА_1 , в грубій формі, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, поводив себе неадекватно обстановці. 
Доводи апелянта, що у справі відсутні належні та допустимі докази, зокрема, інформація, щодо направлення з матеріалами справи відеозапису адміністративного правопорушення, не зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення якими саме технічними засобами здійснювався відеозапис даного правопорушення, не беруться до уваги, оскільки не можуть бути підставою для спростування вини ОСОБА_1 у скоєному адміністративному правопорушенні.
Зазначені доводи в апеляційній скарзі стосовно того, що відеозапис не є безперервним, відсутній запис руху автомобіля і факт зупинки, час здійснення відеозапису не збігається з фактичним часом здійснення правопорушення, тощо, розцінюється судом, як намагання ОСОБА_1 уникнути від адміністративної відповідальності.
Твердження апелянта, що автомобілем керувала в той день його дочка, а оскільки закінчилося пальне, вона покинула салон автомобіля і пішла шукати пальне, він в той момент пересів на водійське сидіння і під`їхала машина працівників поліції, не заслуговують на увагу, не спростовують вини ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні.
Твердження апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР №485735 від 11.12.2020 року був складений у його відсутність, тому був позбавлений права надати письмові пояснення, заперечення, є необґрунтованими, оскільки апеляційний суд надав ОСОБА_1 можливість реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП, а саме надавати пояснення, заявляти клопотання, однак вказане не спростувало того, що останній вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують вини ОСОБА_1 у скоєному адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП, а дослідженні та перевірені докази судом першої та апеляційної інстанції, в сукупності, дають підстави вважати його винним у вказаному правопорушенні. 
З огляду на викладене, суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно. 
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік і відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення в частині визнання ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.
З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття, як того просить апелянт, - відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд –

п о с т а н о в и л а:
       
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2021 року.
Постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення. 
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

       Суддя Хмельницького
апеляційного суду                                         Л.М.Кулеша