Номер провадження: 22-ц/813/7081/21 
Номер справи місцевого суду: 2-3898/10
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,
за участю секретаря – Феленко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеси) Мазур Вікторії Володимирівни, за участі заінтересованої особи – Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», про визнання дій неправомірними та скасування постанов, 

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст скарги на дії державного виконавця.
13 січня 2020 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла скарга ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеси) Мазур Вікторії Володимирівни, за участі заінтересованої особи – Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», про скасування постанов, в якій скаржник просить суд:
- визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур Вікторії Володимирівни про відкриття виконавчого провадження ВП №59709750 від 01.11.2019 року про стягнення коштів з ОСОБА_1 у розмірі 1034779 гривень 76 копійок на підставі виконавчого листа № 2-3898/10 виданого 29.11.2012 року Київським районним судом м. Одеси;
- визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур Вікторії Володимирівни про скасування процесуального документу ВП №59709750 від 01.11.2019 року, яким скасовано процесуальний документ «Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання» від 06.08.2019 року;
- визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур Вікторії Володимирівни про арешт майна боржника ВП № 59709750 від 19.11.2019 року;
- визнати неправомірними дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур Вікторії Володимирівни про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження 34216858 (спеціальний розділ) дата, час державної реєстрації: 19.11.2019 18:20:34 на підставі постанови про арешт майна, серія та номер: 59709750, виданий 19.11.2019, видавник: Другий Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49754441 від 19.11.2019 18:20:54;
- визнати неправомірними дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур Вікторії Володимирівни починаючи з 01.11.2019 року, направлені на примусове виконання виконавчого документу: виконавчого листа № 2-3898/10 виданого 29.11.2012 Київським районним судом м. Одеси про стягнення коштів з ОСОБА_1 ;
- зобов`язати державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур Вікторію Володимирівну усунути порушення (поновити порушене право заявника), шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування обтяження 34216858 (спеціальний розділ) внесеного державним реєстратором: Мазур Вікторією Володимирівною, Другий Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області; дата, час державної реєстрації: 19.11.2019 18:20:34 на підставі постанови про арешт майна, серія та номер: 59709750, виданої 19.11.2019; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49754441 від 19.11.2019 18:20:54; вид обтяження: арешт нерухомого майна; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2020 року скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеси) Мазур В.В., за участі заінтересованої особи – ПАТ «Фідобанк», про визнання дій неправомірними та скасування постанов задоволено частково. Визнано неправомірною та скасовано постанову про скасування процесуального документу, винесену 01 листопада 2019 року державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур Вікторією Володимирівною, в рамках ВП №59709750. Визнано неправомірною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження, винесену 01 листопада 2019 року державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур Вікторією Володимирівною, в рамках ВП №59709750. Визнано неправомірними дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур Вікторії Володимирівни, починаючи з 01.11.2019 року, направлені на примусове виконання виконавчого листа №2-3898/10, виданого 29.11.2012 Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості в сумі 1034779,76 грн., в рамках ВП №59709750. Скасовано постанову про арешт майна боржника, винесену 19 листопада 2019 року державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур Вікторією Володимирівною, в рамках ВП №59709750. У задоволенні решти вимог скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Встановлено порядок виконання судового рішення – ухвали суду, відповідно до якого ця ухвала є підставою відповідним суб`єктам державної реєстрації прав для скасування відповідного запису про обтяження – арешту нерухомого майна, внесеного до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника від 19.11.2019 року, винесеної державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур Вікторією Володимирівною, ВП №59709750.
Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ТОВ «Спектрум Ессетс» просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову, якою у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не встановлено всі обставини справи, оскільки виконавчий лист №2-3898/10, виданий 29.11.2012р. Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості у сумі 1034779,76 гривень було подано до виконання 23 травня 2019 року, що підтверджується доказами матеріалів виконавчого провадження, у якій наявна копія заяви стягувача про відкриття провадження з вхідним штампом канцелярії Другого Київського ВДВС ГТУЮ в Одеській області про прийняття відповідної заяви та оригіналу виконавчого листа №2-3898/10.

Короткий зміст відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скаргу.
У відзиві на апеляційну скаргу вказано, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Відзив на апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що фотокопія штампу Другого Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, що наявний у заяві стягувача від 23.05.2019р. не відповідає чинному штампу, відсутні докази прийняття будь-якого процесуального рішення по цій заяві та отримання взагалі цієї заяви виконавчою службою у травні 2019 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси перебувала на розгляді цивільна справа №2-3898/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
За наслідком розгляду вказаної справи, Київським районним судом міста Одеси 07 жовтня 2010 року ухвалено рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 1054322 гривні 75 копійок.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 21 червня 2011 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення суду – залишено без задоволення.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 березня 2012 року прийнято відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги на заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 07.10.2010 року, в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 939873 гривні 62 копійки та стягнення заборгованості за відсотками в сумі 94906 гривень 14 копійок. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою закрито. 
Тієї ж дати – 20.03.2012 року, апеляційним судом Одеської області постановлено ухвалу, якою прийнято відмову ПАТ «Ерсте Банк» від позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Прийнято відмову ПАТ «Ерсте Банк» від позову в частині вимог до ОСОБА_1 про стягнення пені у розмірі 19542 гривні 99 копійок. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою - закрито.
Зазначене рішення Київського районного суду міста Одеси від 07 жовтня 2010 року, з урахуванням ухвал апеляційного суду Одеської області від 20 березня 2012 року по справі №2-3898/10, набрало законної сили 20 березня 2012 року.
На виконання вказаного рішення суду, Київським районним судом міста Одеси 29 листопада 2012 року було видано виконавчий лист №2-3898/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості в сумі 1034779,76 грн.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 02 квітня 2015 року задоволено заяву ПАТ «Фідобанк». Замінено стягувача з ПАТ «Ерсте Банк» на ПАТ «Фідобанк» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-3898/10, виданого 29.11.2012 року Київським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості в сумі 1034779,76 грн.
Також судом першої інстанції вірно встановлено, що 05 серпня 2019 року представник ПАТ «Фідобанк» звернувся до Другого Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про відкриття виконавчого провадження, на підставі виконавчого листа №2-3898/10, виданого 29.11.2012 року Київським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості в сумі 1034779,76 грн.
За наслідком поданої вказаної заяви, 06 серпня 2019 року державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур Вікторією Володимирівною винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання, на підставі п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з пропущенням встановленого законом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
01 листопада 2019 року державним виконавцем Мазур В.В. винесено постанову про скасування процесуального документу в рамках ВП №59709750, якою скасовано процесуальний документ: «Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання від 06.08.2019 року», на підставі абзацу 4 ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з помилкою виконавця.
Тієї ж дати, державним виконавцем Мазур В.В. 01 листопада 2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59709750, з примусового виконання виконавчого листа №2-3898/10, виданого 29.11.2012 року Київським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості в сумі 1034779,76 грн.
В рамках виконавчого провадження ВП №59709750, 19 листопада 2019 року державним виконавцем Мазур В.В. було винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно ОСОБА_1 .
Боржник, будучи незгодним з діями державного виконавця і винесеними постановами про скасування процесуального документами, відкриття виконавчого провадження і за наслідком накладення арешту, звернувся до суду з цією скаргою.
Щодо звернення боржника зі скаргою та заяви державного виконавця про залишення скарги без розгляду у зв`язку з пропущенням строку звернення до суду, суд першої інстанції вірно зазначив наступне.
Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Частиною 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду:
а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;
б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
З витребуваних копій матеріалів виконавчого провадження ВП №59709750 вбачається, що ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 20 грудня 2019 року.
Після чого ОСОБА_1 звернувся до суду з цією скаргою, шляхом надіслання останньої через засоби поштового зв`язку – 02 січня 2020 року, що підтверджується поштовим повідомленням кур`єрської служби.
Одночасно суд враховує, що розпорядженням Кабінету Міністрів України за №7-р від 10.01.2019 року «Про перенесення робочих днів» у 2019 році, понеділок 30 грудня 2019 року перенесено на суботу 21 грудня; вівторок 31 грудня 2019 року на суботу 28 грудня.
Згідно зі ст. 73 КЗпП України, 1 січня – Новий рік, є святковим і неробочим днем.
Статтею 124 ЦПК України передбачено, що строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.
З урахуванням того, що скаржнику стало відомо про порушені його права – 20 грудня 2019 року, десятим останнім днем для звернення до суду зі скаргою був понеділок – 30 грудня 2019 року, однак оскільки зазначений день був вихідним, як і наступні: 31 грудня 2019 року, 01 січня 2020 року, наступним робочим днем є 02 січня 2020 року.
У зв`язку з чим, суд першої інстанції вірно вважав, що скаржник у передбачені законом процесуальні строки надіслав скаргу до суду.
Щодо доводів державного виконавця, що процесуальний строк слід розраховувати саме з 20.12.2019 року включно, суд першої інстанції правильно вважав необґрунтованими, оскільки у відповідності до ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що ОСОБА_1 належним чином у встановлені процесуальні строки звернувся до суду з цією скаргою, а клопотання державного виконавця про залишення скарги без розгляду, у зв`язку з пропуском строків для звернення до суду, є необґрунтованою.
Щодо скарги ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про виконавче провадження» (далі Закон)визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону, виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», який був чинним у відповідній редакції на час видачі виконавчого листа №2-3898/10, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Отже, строк пред`явлення до виконання спірного виконавчого листа №2-3898/10, виданого 29.11.2012 року Київським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості в сумі 1034779,76 грн., складає один рік, про що також свідчить відповідний запис у виконавчому листі.
05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження», де у ч. 1 ст. 12 зазначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.
Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 05.10.2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 05.10.2016 року, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:
1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;
2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Оглянувши виконавчий лист №2-3898/10, виданий 29.11.2012 року, судом першої інстанції вірно встановлено, що в ньому містяться записи про його пред`явлення до виконання та повернення, а саме: інформація про завершення виконавчого провадження 20.12.2013 року на підставі п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець Поляков О.Т.; інформація про повернення виконавчого документа 27.07.2014 року на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець Поляков О.Т.; інформація про завершення виконавчого провадження на підставі п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець Найбов В.П.; інформація про повернення виконавчого документа 10.06.2016 року на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець Поляков О.Т.
На підставі викладеного, з урахуванням останнього повернення виконавчого документа 10.06.2016 року, та з урахуванням норм ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 05.10.2016 року, якою встановлено, що виконавчі листи підлягають пред`явлення протягом трьох років, судом встановлено, що останнім днем для пред`явлення виконавчого листа №2-3898/10, виданого 29.11.2012 року, є - 10 червня 2019 року.
Оглянувши матеріали спірного виконавчого провадження АСВП №59709750 вбачається, що стягувач звернувся до виконавця з вказаним виконавчим листом – 05.08.2019 року, тобто з пропуском строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Згідно з п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо зокрема пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що державним виконавцем Мазур В.В. правомірно і з додержанням вимог чинного законодавства було винесено 06 серпня 2019 року повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання, у зв`язку з пропуском строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Однак, з матеріалів АСВП №59709750 вбачається, що через три місяці, а саме 01.11.2019 року державним виконавцем Мазур В.В. одноособово винесено постанову про скасування процесуального документу: «Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання від 06.08.2019 року», на підставі абзацу 4 ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та тієї ж дати винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.
Частиною 3 вказаної 74 статті Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.
Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.
Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини. 
Вказаний останній абзац став підставою для винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови.
Розділом ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України за №512/5 від 02.04.2012 року, передбачено порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження.
Вказаним розділом встановлено зокрема наступне.
Перевірити законність виконавчого провадження мають право:
- директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділі примусового виконання рішень в районі міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві, відділах примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень, відділах державної виконавчої служби;
- начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі;
- начальник управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень в районі міста Києва цього управління;
- начальник відділу примусового виконання рішень в районі міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі;
- начальник управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані;
- начальник відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі;
- начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.
2. Посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.
Посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому, пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника), а посадові особи, зазначені в абзацах другому, четвертому та шостому пункту 1 цього розділу, - за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Доручення керівника вищого органу державної виконавчої служби про проведення перевірки законності виконавчого провадження надається в письмовій формі.
3. Перевірка законності виконавчого провадження посадовими особами, зазначеними в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, проводиться на підставі матеріалів виконавчого провадження або їх копій, які підлягають витребуванню з відповідного органу державної виконавчої служби.
Про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів відповідною посадовою особою виноситься вмотивована постанова, в якій зазначаються:
підстави витребування цього виконавчого провадження;
у мотивувальній частині - обставини, що зумовили проведення перевірки, а в разі витребування оригіналів матеріалів виконавчого провадження - обґрунтування такої необхідності;
у резолютивній частині - рішення про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів або їх копій, реквізити витребуваного виконавчого провадження та орган державної виконавчої служби, у якому воно перебуває на виконанні, строки здійснення перевірки виконавчого провадження з моменту його надходження до органу державної виконавчої служби, який його витребував, а також посадові особи, на яких покладається обов`язок надсилання цього виконавчого провадження до органу державної виконавчої служби, що здійснюватиме його перевірку, та строки надсилання для перевірки виконавчого провадження.
Постанова про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів складається в кількох примірниках, з яких:
один примірник надсилається до органу державної виконавчої служби, з якого витребувано виконавче провадження;
другий примірник залишається в органі державної виконавчої служби, який витребував виконавче провадження;
якщо перевірка виконавчого провадження здійснюється за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби, примірник постанови надсилається також цій посадовій особі.
6. Перевірка законності виконавчого провадження має бути проведена протягом десяти робочих днів, а зведеного виконавчого провадження - протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження.
7. Про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються:
підстави перевірки виконавчого провадження;
строки проведення перевірки;
у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону;
у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови;
строк виконання постанови;
коло осіб, яким надсилаються копії постанови;
інша необхідна інформація.
Якщо посадовою особою, зазначеною в абзацах третьому, п`ятому та шостому пункту 1 цього розділу, прийнято рішення про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні в резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, зазначається постанова або документ, який скасовується (частина, яка скасовується).
У разі якщо під час перевірки виконавчого провадження виявлено порушення вимог Закону, посадова особа, зазначена в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, в резолютивній частині постанови доручає начальнику органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, провести дії, передбачені абзацами другим і третім частини третьої статті 74 Закону.
8. Після закінчення перевірки законності виконавчого провадження оригінал виконавчого провадження не пізніше трьох робочих днів з моменту закінчення перевірки повертається до органу державної виконавчої служби, у провадженні якого воно перебуває (перебувало).
9. Посадова особа органу державної виконавчої служби, яка здійснювала перевірку виконавчого провадження і виявила порушення вимог законодавства, зобов`язана забезпечити безпосередній контроль за цим виконавчим провадженням до повного усунення виявлених порушень.
10. Постанови про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів підлягають обліку в журналі обліку постанов про проведення перевірки виконавчого провадження та його витребування (додаток 10).
Відповідні записи вносяться до журналу в день винесення посадовою особою постанови про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів та постанови про результати перевірки виконавчого провадження.
Так, проаналізувавши вищевказані норми законодавства, судом першої інстанції вірно встановлено, що державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеси) Мазур Вікторія Володимирівна, не є відповідною посадовою особою, зазначеною у пункті 1 розділу ХІІ вказаної Інструкції, яка має право здійснювати перевірку законності виконавчого провадження посадовими особами, а від так не є належною особою, яка має право виносити постанову про скасування процесуального документу.
Оскаржувана постанова про скасування процесуального документа від 01 листопада 2019 року також не містить будь-яких посилань на здійснення дії за дорученням вищого керівництва на підставі проведеної перевірки.
Також, з матеріалів виконавчого провадження не вбачається наявним, що стягувач за виконавчим провадженням звертався зі скаргою на повідомлення виконавця про повернення виконавчого документа від 06.08.2019 року, за наслідком чого було проведено відповідну перевірку, про що також не було повідомлено і не надано відповідних доказів державним виконавцем Мазур В.В.
З урахуванням вищевикладеного вбачається, що державний виконавець Мазур В.В. без достатніх правових підстав та повноважень винесла постанову про скасування процесуального документу від 01.11.2019 року, що суперечить вимогам частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу ХІІ Інструкції за №512/5 від 02.04.2012 року.
За наслідком скасованої вказаної постанови, з урахуванням встановленого факту пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа – виконавчого листа №2-3898/10, виданого 29.11.2012 року, до виконання, державним виконавцем також без достатніх на те правових підстав винесено 01.11.2019 року постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59709750.
Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відомостей, які стали підставою для поновлення строку подання вищевказаного виконавчого документу для виконання матеріали справи не містять та державним виконавцем Мазур В.В. і стягувачем – ПАТ «Фідобанк» доказів суду не надано.
Дослідивши дані постанови слід зазначити, що мотивованою і обґрунтованою постановою можливо назвати лише ту постанову, в якій правовий висновок ґрунтується на аналізі взаємозв`язку між наведеною правовою нормою та належними доказами, в тому числі наданими сторонами у справі. Саме лише посилання на норму права не може вважатися належною мотивацією постанови. Завданням вмотивованої постанови є демонстрація сторонам, що вони були почуті.
Ігнорування доречних аргументів сторони є грубим порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та сталої судової практики як Верховного Суду так і ЄСПЛ.
Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Отже, виходячи із системного аналізу фактичних обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що державним виконавцем не було враховано вищевказані обставини, у зв`язку з чим суд першої інстанції надав вірну оцінку про неправомірність дій державного виконавця Мазур Вікторії Володимирівни починаючи з 01.11.2019 року, направлені на примусове виконання виконавчого листа №2-3898/10, виданого 29.11.2012 Київським районним судом м. Одеси про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ; а також вірно вважав неправомірними постанови державного виконавця від 01.11.2019 року про скасування процесуального документу та про відкриття виконавчого провадження, за наслідком чого останні підлягають до скасуванню.
З урахуванням скасованої постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59709750, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про обґрунтованість вимог боржника щодо скасування постанови державного виконавця про арешт майна боржника від 19.11.2019 року, оскільки така вимога є похідною від попередніх, які підлягають скасуванню.
Щодо вимог скаржника про визнання неправомірними дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур Вікторії Володимирівни про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження 34216858 (спеціальний розділ) дата, час державної реєстрації: 19.11.2019 18:20:34 на підставі постанови про арешт майна, серія та номер: 59709750, виданий 19.11.2019, видавник: Другий Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49754441 від 19.11.2019 18:20:54, та про зобов`язання державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазур Вікторію Володимирівну усунути порушення (поновити порушене право заявника), шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування вказаного обтяження, суд першої інстанції правильно вважав необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з урахуванням того, що матеріали справи, як і матеріали спірного виконавчого провадження не містять належних доказів щодо проведеної на підставі постанови про арешт майна боржника від 19.11.2019 року державної реєстрації обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за наслідком чого було внесено відповідний запис 34216858 (спеціальний розділ). Одночасно з метою відновлення порушених прав скаржника, суд правильно вважав за доцільне встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого це судове рішення є підставою для скасування відповідного запису про обтяження – арешту нерухомого майна, внесеного до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника від 19.11.2019 року ВП №59709750.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
З урахуванням усіх вищевикладених обставин, дослідивши усі фактичні обставини, що склались між сторонами, надавши оцінку доказам наявним в матеріалах справи в сукупності, а також кожному доказу окремо, аналізуючи чинне законодавство України, суд першої інстанції вірно вважав скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеси) Мазур Вікторії Володимирівни, за участі заінтересованої особи – Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», про визнання дій неправомірними та скасування постанов, частково обґрунтованою, за наслідком чого підлягаючою частковому задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав. 
Щодо доводів апеляційної скарги, то судова колегія зазначає, що в матеріалах справи наявні копії матеріалів виконавчого провадження, які були витребувані судом першої інстанції. Так, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що заява про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2019р. дійсно міститься певна відмітка. У судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представником ТОВ «Спектрум Ессетс» було надано оригінал вказаної заяви, який свідчить про те, що наявна в матеріалах виконавчого провадження копія заяви від 23.05.2019р. була зроблена саме з наданого представником екземпляру. Однак жодного доказу того, що виконавчою службою 23.05.2019р. була отримана заява і ця заява була відповідним чином зареєстрована у журналі вхідної кореспонденції, була розподілена на конкретного виконавця і по цій заяві винесений будь-який процесуальний документ, надано не було.
В той же час предметом вказаної скарги є неправомірність дій державного виконавця щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59709750 від 01.11.2019 року та постанови про скасування процесуального документу ВП №59709750 від 01.11.2019 року та інших постанов.
ТОВ «Спектрум Ессетс» не вчиняв будь-яких дії з метою захисту своїх прав щодо нерозгляду заяви про відкриття провадження від 23.05.2019р. та не оскаржено постанову державного виконавця від 06.08.2019р.
Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця вирішена судом першої інстанції по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін. 

Повний текст судового рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.
Головуючий суддя Громік Р.Д. перебував у відпустці з 22 червня по 02 липня 2021 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом; суддя-учасник колегії Драгомерецький М.М. перебував у відпустці з 22 червня по 02 липня 2021 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.
Повне судове рішення виготовлено 05 липня 2021 року.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 05 липня 2021 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

                                                               А.І. Дришлюк