П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/8017/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернюк А.Ю.   
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
13 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Тростянецької селищної ради Вінницької  області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тростянецької селищної ради Вінницької  області про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
в грудні 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області (відповідача) в якому просив:
- визнати протиправними та скасувати рішення 1 сесії Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області 8 скликання від 25.11.2020 року № 11 "Про внесення змін до рішення селищної ради № 425 від 20.12.2019 року "Про затвердження структури та чисельності апарату Тростянецької селищної ради та її виконавчих органів (зі змінами)".
- визнати протиправними та скасувати рішення 1 сесії Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області 8 скликання від 25.11.2020 року № 12 "Про затвердження структури та загальної чисельності працівників апарату Тростянецької селищної ради та її виконавчого комітету та виконавчих органів селищної ради".
- визнати протиправними та скасувати рішення 1 сесії Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області 8 скликання від 25.11.2020 року № 13 "Про утворення виконавчих органів Тростянецької селищної ради".
- визнати протиправними та скасувати рішення 1 сесії Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області 8 скликання від 25.11.2020 року № 14 "Про утворення комунальної установи Тростянецької селищної ради "Тростянецький трудовий архів".
Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 09.03.2021 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що матеріали справи не містять, а відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували, що проекти оскаржуваних рішень були оприлюднені у порядку та строки визначені діючим законодавством, відомості щодо створення підготовчої депутатської групи, в тому числі і від депутатських груп та фракцій з питань обговорення і визначення переліку, кількісного та персонального складу постійних комісій Ради і їх функцій відсутні, що підтверджує доводи позивача про порушення процедури прийняття рішення, передбаченого Тростянецької селищної ради 7 скликання, а саме абз. 3, 4, 5 п. 2 ст. 24.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що вказані позивачем обставини не можуть бути підставами для скасування спірних рішень, оскільки останній не має повноважень для звернення з відповідним позовом та помилково трактує норми права, що регламентують проведення першої сесії.
Також зазначає, що Тростянецька селищна рада не могла виконати норму частини 3 статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" в 10 робочих днів для оприлюднення проектів рішень, оскільки період між рішенням Тростянецької селищної виборчої комісії від 18.11.2020 року про скликання першої сесії новообраної Тростянецької селищної ради 8 скликання та датою проведення сесії складав всього 4 робочих дні. Дане твердження мотивоване тим, що відповідно до рішення Тростянецької селищної виборчої комісії від 18.11.2020 скликання першої сесії новообраної Тростянецької селищної ради 8 скликання було призначено на 25.11.2020 на 14 год.00 хв. згідно із вимогами статті 23 Регламенту Тростянецької селищної Ради від 01.06.2018 року № 13 (далі за текстом також Регламент).
Вважає, що у позивача відсутні повноваження для звернення в суд із позовом до ради про скасування розпоряджень, рішень чи інших індивідуальних актів, що стосуються процедури призначення та проведення сесій та засідань ради.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що оскільки оскаржувані рішення не були завчасно оприлюдненні, прийняті з грубим порушенням процедури, а тому права позивача, передбачені Конституцією, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Законом України "Про доступ до публічної інформації", Законом України "Про статус депутатів місцевих рад", Регламентом Тростянецької селищної ради 7 скликання, як жителя Тростянецької ОТГ,  як депутата Тростянецької селищної ради 8 скликання і як голови Постійної комісії з питань регламенту, гласності, депутатської діяльності і етики, прав людини, законності та запобігання корупції, у зв`язку з чим і було подано адміністративний позов.
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є новообраним депутатом Тростянецької селищної ради 8 скликання.
Відповідно до рішення Тростянецької селищної виборчої комісії від 18.11.2020, скликання першої сесії новообраної Тростянецької селищної ради 8 скликання було призначено на 25.11.2020 на 14:00 год., що не заперечується жодною із сторін.
Позивач вказує, а відповідач не заперечує, що з порядком денним даної сесії та проектами рішень його не було ознайомлено своєчасно. Однак, лише 25.11.2020 о 13:50 год. під час реєстрації його в якості депутата було вручено порядок денний 1 сесії 8 скликання та проекти рішень відповідно до цього переліку.
Такі дії позивач вважає протиправними, оскільки вчинені з порушеннями процедурних питань, а саме всупереч частини 3 статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" на сайті Тростянецької селищної ради проекти рішень 1 сесії Тростянецької селищної ради оприлюднені не були, про що неодноразово зазначалось на пленарному засіданні першої сесії, та підтверджується протоколом 1 сесії 8 скликання Тростянецької селищної ради.
Посилаючись на приписи частини 11 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" щодо обов`язкового оприлюднення органами місцевого самоврядування усіх проектів актів з відсиланням на норми Закону України "Про доступ до публічної інформації" в частині регулювання порядку такого оприлюднення, які на думку позивача  є імперативними, останній просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області від 25.11.2020 № 11 "Про внесення змін до рішення селищної ради № 425 від 20.12.2019 "Про затвердження структури та чисельності апарату Тростянецької селищної ради та її виконавчих органів (зі змінами)", № 12 "Про затвердження структури та загальної чисельності працівників апарату Тростянецької селищної ради та її виконавчого комітету та виконавчих органів селищної ради",  № 13 "Про утворення виконавчих органів Тростянецької селищної ради" та № 14 "Про утворення комунальної установи Тростянецької селищної ради "Тростянецький трудовий архів".
Відповідач заперечує проти позову з підстав неможливості виконати норму частини 3 статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" в 10 робочих днів для оприлюднення проектів рішень, оскільки строк між рішенням ТВК та днем призначення першої сесії новообраної селищної ради складав всього 4 робочих дні. Окрім того, спірні рішення  прийняті правомочною більшістю депутатів ради (проти проголосувало 15 депутатів з 26).
Також, відповідач звертає увагу на відсутність повноважень у позивача для звернення в суд із позовом до ради про скасування розпоряджень, рішень чи інших індивідуальних актів, що стосуються процедури призначення та проведення сесій та засідань ради.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.  2  та ч. 4 ст.  242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 щодо «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним».
Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Приписами частини третьої статті 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.
Частиною другою  статті 19 Конституції України  передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Як встановлено частиною першою статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
У відповідності до частини третьої статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
За приписами статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.
Також, статтею 3 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" передбачено, що депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради - представницького органу місцевого самоврядування. Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" депутат місцевої ради набуває свої повноваження в результаті обрання його до ради відповідно до Закону України "Про вибори  депутатів  місцевих  рад та сільських,  селищних,  міських голів".
За правилами статті 15 цього Закону депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу у разі виявлення порушення прав та законних інтересів громадян або інших порушень законності має право вимагати припинення порушень, а в необхідних випадках звернутися до відповідних місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також до правоохоронних і контролюючих органів та їх керівників з вимогою вжити заходів щодо припинення порушень законності. У разі виявлення порушення законності депутат місцевої ради має право на депутатське звернення до керівників  відповідних правоохоронних чи контролюючих органів. Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, об`єднання громадян, керівники підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані негайно вжити заходів до усунення порушення, а в разі необхідності - до притягнення винних до відповідальності з наступним інформуванням про це депутата місцевої ради. У разі невжиття відповідних заходів посадові особи місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та керівники правоохоронних і контролюючих органів, до яких звернувся депутат місцевої ради, несуть адміністративну або кримінальну відповідальність, встановлену законом.
Окрім того, права депутата, що стосуються спірних правовідносин, зазначені в частині 2 статті 49 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", яка передбачає, що депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення. Депутат, крім секретаря ради, повинен входити до складу однієї з постійних комісій ради.
За змістом Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року у справі № 18-рп/2004 термін "порушене право", який вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". При цьому з приводу останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
З аналізу наведених вимог законодавства слідує, що відповідні ради, а не окремі депутати, згідно зі статтею 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є тими представницькими органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами, а отже й наділені в силу передбачених законодавством випадках на звернення до суду з метою захисту порушених прав територіальної громади.
Цією ж нормою регламентовано право депутата місцевої ради порушувати питання про перевірку діяльності виконавчих органів ради, місцевих державних адміністрацій, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, брати участь у здійсненні контролю за виконанням рішень ради.
Зокрема, право депутата на звернення до відповідних органів державної влади у випадку виявлення порушень законодавства України в даному випадку також може бути реалізовано відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян".
Також, право захищати інтереси територіальної громади (або її окремих представників) в суді може бути реалізоване шляхом представництва. Така правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 01.03.2018 року у справі № 911/2173/17, де зазначено, що відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" не вбачається, що депутат місцевої ради уповноважений представляти у судах інтереси такої ради, або інтереси утворених нею комісій, або інтереси виборців інакше, ніж поза відносинами представництва.
Враховуючи викладене, депутат ради законодавчо не наділений правом здійснювати представництво інтересів територіальної громади в судах, що нормами чинного законодавства для депутата встановлений особливий спосіб впливу як на прийняття рішень органом місцевого самоврядування, так і на життя мешканців відповідної адміністративно-територіальної одиниці.
Окрім того, слід враховувати, що позивач є головою Постійної комісії з питань регламенту, гласності, депутатської діяльності і етики, прав людини, законності та запобігання корупції.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що саме до повноважень вказаної комісії належить розгляд питань пов`язаних з депутатською діяльностю та додержанням норм депутатської етики, зокрема щодо питань не персонального голосування депутатом, та має право застосовувати до нього такий вид впливу, як попередження з повідомленням в засобах масової інформації.
Отже, позивач, як голова Постійної комісії з питань регламенту, гласності, депутатської діяльності і етики, прав людини, законності та запобігання корупції, вказуючи на порушення при голосуванні Тростянецької селищної ради за проект рішення, не позбавлений можливості вживати заходів, які направлені на дотримання депутатами своїх обов`язків та депутатської етики.
Натомість, спірним у межах даної справи є питання дотримання процедурного порядку, підготовки та проведення пленарного засідання, а також в порушені основних принципів місцевого самоврядування в частині гласності та законності, що передбачено ст. 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", наслідком чого є порушення прав позивача як депутата.
Так, відповідно до пунктів 3 та 11 частини 1 статті 26 вказаного Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск; заслуховування звітів постійних комісій, керівників виконавчих органів ради та посадових осіб, яких вона призначає або затверджує.
Положеннями частини 1 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.
Згідно з частиною 2, 4 статті 49 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення. Депутат, крім секретаря ради, повинен входити до складу однієї з постійних комісій ради.
Депутат зобов`язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.
Оскільки вказаний спір стосується процедурних питань, тому позивач має право на звернення до суду з таким позовом.
Схожий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 320/10422/15-а, від 26.09.2019 у справі №  320/9766/15-а, від 06.11.2019 у справі № 2340/3539/18, від 04.02.2020 у справі № 320/7969/17.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, виходить з такого.
Відповідно до ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.
Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.
Рішення про скликання сесії ради відповідно до частин четвертої, шостої та восьмої цієї статті доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.
Пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян. Пропозиції щодо прийняття рішень, які відповідно до закону є регуляторними актами, вносяться з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".
Порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.
Згідно частини 11 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.
Аналіз приписів частини 11 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вказує на імперативний її характер щодо обов`язкового оприлюднення органами місцевого самоврядування усіх проектів актів останніх, але з відсиланням на норми Закону України "Про доступ до публічної інформації" в частині регулювання порядку такого оприлюднення.
Так, зокрема, нормами пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначені способи оприлюднення проектів актів органів місцевого самоврядування: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом.
За правилами частини 3 статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 10 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.
Застереження щодо інших, скорочених, строків оприлюднення вказаних проектів актів, зокрема, - негайно після їх підготовки, містяться у частині 11 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Однак законодавець, визначаючи скорочені строки, окреслив випадки, за яких вони можуть бути застосовані. Це виникнення надзвичайних ситуацій та інші невідкладні випадки, передбачені законом.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 10.07.2019  по справі № 299/1914/17-а.
При цьому, відповідач не заперечує, що він не виконав обов`язкові приписи Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Закону України "Про доступ до публічної інформації", оскільки самостійно Тростянецька селищна рада не могла виконати норму частини 3 статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" в 10 робочих днів для оприлюднення проектів рішень, оскільки період між Рішенням Тростянецької селищної виборчої комісії від 18.11.2020 про скликання першої сесії новообраної Тростянецької селищної ради 8 скликання та датою проведення сесії складав всього 4 робочих дні.
Також, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували, що проекти оскаржуваних рішень були оприлюднені у порядку та строки визначені діючим законодавством.
Доводи відповідача, що селищна рада не могла виконати норму частини 3 статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації", оскільки між датою призначенням та датою проведення сесії було всього 4 робочих дні, колегія суддів вважає помилковими, оскільки імперативні норми Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Закону України "Про доступ до публічної інформації" зобов`язують оприлюднювати проекти рішень.  
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо доводів відповідача, що сесія скликалась селищною виборчою комісією, колегія суддів зазначає наступне.
Загальний порядок скликання та проведення сесій ради, зокрема і першої сесії новообраної ради визначено статтею 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".  
Так, відповідно до частини 2 цієї статті перша сесія новообраної сільської, селищної, міської ради скликається відповідною територіальною виборчою комісією не пізніш як через два тижні після реєстрації новообраних депутатів ради в кількості, яка забезпечує повноважність складу ради відповідно до статті 45 цього Закону. Перше пленарне засідання першої сесії відкриває голова зазначеної територіальної виборчої комісії, який інформує раду про підсумки виборів депутатів, а також про підсумки виборів відповідно сільського, селищного, міського голови. З моменту визнання повноважень депутатів ради нового скликання та новообраного сільського, селищного, міського голови відповідно до статті 42 цього Закону головує на пленарних засіданнях ради першої сесії новообраний голова.
Аналіз цієї норми дає висновок на користь того, що перша сесія може відбуватись не в одному пленарному засіданні.
Зокрема, згідно з правовою позицією, викладеної у постанові Верховного Суду від 05.08.2020 у справі № 811/1228/18, сесія місцевої ради є певним періодом, протягом якого працює місцева рада; пленарні засідання є однією з форм роботи місцевої ради, які проводяться відповідно до встановленої процедури і протягом роботи сесії. Ототожнювати сесію з пленарним засіданням є помилковим.
Тобто, законодавець не випадково вказав словосполучення "на пленарних засіданнях" щодо першої сесії, оскільки органом місцевого самоврядування має бути дотримана процедура прийняття своїх рішень, установлених чинним законодавством, зокрема Законом України "Про доступ до публічної інформації" з метою додержання принципів гласності та законності в частині їх оприлюднення як за 10 робочих днів до дати їх розгляду.
Також, аналіз статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вказує на те, що голова територіальної виборчої комісії, який відкриває перше пленарне засідання інформує раду виключно про підсумки виборів депутатів, а також про підсумки виборів відповідно сільського, селищного, міського голови.
На користь такого висновку вказує і зміст Регламету ради, чинного на час спірних правовідносин, а саме статті 22 зазначає, що Рада проводить свою роботу сесійно. Сесія Ради складається з пленарних засідань Ради, а також засідань постійних комісій Ради. У разі необхідності сесії Ради можуть складатися з двох та більше пленарних засідань.
Водночас, щодо інших питань першої сесії ради, порядку її проведення, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні (частина 15 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Так, відповідно до статті 23 Регламенту Тростянецької селищної ради 7 скликання, чинного на день проведення 1 сесії Тростянецької селищної ради 8 скликання, перша сесія новообраної селищної ради скликається відповідною територіальною виборчою комісією не пізніш як через два тижні після реєстрації новообраних депутатів ради в кількості, яка забезпечує повноважність складу ради. Перше пленарне засідання першої сесії відкриває голова зазначеної територіальної виборчої комісії, який інформує раду про підсумки виборів депутатів, а також про підсумки виборів Тростянецького селищного голови.
З моменту визнання повноважень депутатів ради нового скликання та новообраного Тростянецького селищного голови він головує на пленарних засіданнях першої сесії ради нового скликання.
При цьому колегія суддів наголошує, що згідно з ч. 1 ст. 24 Регламенту до порядку денного першої сесії  Ради мають бути включені такi питання:
- інформація голови територіальної виборчої комісії про підсумки виборів депутатів Ради та  Тростянецького селищного голови;
- про обрання секретаря Ради;
Частиною 2 статті 24 Регламенту визначено, що Рада до утворення постійних депутатських комісій проводить засідання з таким порядком денним: 
- обрання лічильної комісії;
- обрання секретаріату сесії;
- інформація підготовчої депутатської групи, відповіді на запитання;
- обговорення і визначення переліку, кількісного складу і функцій постійних комісій Ради;
- утворення постійних комісій Ради та затвердження їх складу;
- обрання голів постійних комісій Ради.
Отже, згадана вище частина порядку денного першої сесії Ради нового скликання не потребує обговорення. Підготовча депутатська група може включати до порядку денного сесії інші питання, які потребують обговорення і затвердження.
Водночас, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відхилив аргументи відповідача, що спірні рішення, були прийняті правомочною більшістю депутатів ради, оскільки вони не можуть бути правомірними внаслідок наявності процедурних порушень їх прийняття.
Зокрема відповідачем не спростовано доводи позивача, що підготовча депутатська група, в тому числі і від депутатських груп та фракцій не створювалася, до порядку денного будь-яких питань не включала, оскільки весь перелік питань порядку денного та проекти рішень до нього депутати отримали під час реєстрації перед 1 сесією 8 скликання. Отже, питання щодо формування постійних комісій, їх обговорення новообраними депутатами не відбувалось.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до протоколу 1-ої сесії перше пленарне засідання відкрила голова ТВК, яка повідомила про підсумки виборів депутатів Ради та Тростянецького селищного голови. Після складеної головою присяги, відбулось вручення посвідчень. 
В подальшому голова селищної ТВК для подальшого ведення сесії передала слово голові ради. Селищний голова проінформувала про проект порядку денного, який складається з тринадцяти питань. Відомості щодо створення підготовчої депутатської групи, в тому числі і від депутатських груп та фракцій з питань обговорення і визначення переліку, кількісного та персонального складу постійних комісій Ради і їх функцій відсутні, що підтверджує доводи позивача про порушення процедури прийняття рішення, передбаченого Регламентом, а саме абзацами 3, 4, 5 пункту 2 статті 24.
Разом з тим, відповідач не довів правомірності свої рішень, натомість визнав, що при їх прийняті не дотримався вимог частини 3 статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Суд враховує, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Тростянецької селищної ради Вінницької  області залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.