Ухвала
іменем України
12 липня 2021 року
м. Київ
справа № 353/853/20
провадження № 51-3338ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 09 червня 2021 року, якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 21 травня 2021 року,
встановив:
Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 21 травня 2021 року задоволено клопотання прокурора про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді застави. Обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у виді застави - 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 126120 (сто двадцять шість тисяч сто двадцять) гривень, а також на строк до 20 липня 2021 року включно покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК).
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 09 червня 2021 року у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , на вищезазначену ухвалу суду, - відмовлено.
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перевірку ухвали 
Івано-Франківського апеляційного суду від 09 червня 2021 року в касаційному порядку, просить її скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. 
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження. 
Суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, згідно з пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень, інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Згідно з ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. 
Реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом, про що йдеться в офіційному тлумаченні положень ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011.
Положеннями ст. 392 КПК передбачений вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, а саме: вироки, крім випадків передбачених ст. 394 КПК; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом; а також ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК, окремому оскарженню не підлягають.
Разом з тим, виняток становлять ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, які апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому КПК, підлягають.
Як встановлено із копії оскарженого судового рішення, ухвала суду першої інстанції, постановлена в порядку статей 314, 315 КПК стосовно задоволення клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави, не може бути предметом самостійного апеляційного оскарження, оскільки, в розумінні ст. 392 цього Кодексу, заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення за наслідком розгляду кримінального провадження.
Згідно приписів ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Отже, висновок судді Івано-Франківського апеляційного суду про те, що ухвала Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 21 травня 2021 року не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку, є правильним, у зв`язку з чим суддя апеляційного суду обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника, належним чином мотивувавши своє рішення, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду. 
Зміст оскарженої ухвали апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, вона є належним чином вмотивованою та обґрунтованою.
Враховуючи викладене, з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 09 червня 2021 року, якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 21 травня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає, набирає чинності з моменту проголошення.
Судді:

ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                               ОСОБА_3