УХВАЛА

23 вересня 2021 року 
м. Київ

Справа №  914/2468/20 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Васьковського О.В. 
розглянувши матеріали касаційної скарги арбітражного керуючого Оберемка Р.А.
на постанову  Західного апеляційного господарського суду від 11.08.2021
у справі № 914/2468/20
за заявою Головного управління Державної податкової служби у Львівській області
про банкрутство Державного підприємства "Виробничо-сервісний центр у Львівській області",
ВСТАНОВИВ:
31.08.2021, поштовою кореспонденцією, на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга арбітражного керуючого Оберемка Р.А. на постанову Західного апеляційного господарського суду від 11.08.2021 у справі №914/2468/20 в порядку статей 286-288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). 
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №914/2468/20  визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Васьковський О.В., суддя - Огороднік К.М., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 15.09.2021.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суддею-доповідачем встановлено, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 287-291 ГПК України, з огляду на таке. 
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", в редакції чинній на момент подання касаційної скарги, ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Згідно з підпунктом 10 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подачі заяви з грошовими вимогами), за подання до господарського суду заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом ставка судового збору становила 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 становив 2102 грн. 
Як вбачається з матеріалів справи, не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.04.2021 скаржник/боржник  звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу в частині визнання вимог Головного управління Державної податкової служби у Львівській області у розмірі 6 890 590,07 грн. та постановити нову, якою у визнанні вказаних вимог відмовити повністю.
Відтак, звертаючись до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову апеляційного суду від 11.08.2021 у справі №914/2468/20, скаржнику належало сплатити судовий збір в розмірі 8408,00 грн. (2102 * 2 * 200%).
Проте до матеріалів касаційної скарги скаржником не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі з посиланням на те, що оскільки боржник перебуває у скрутному матеріальному становищі, рахунки арештовані, відшкодування витрат арбітражного керуючого не проводилось.
Частиною 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Таким чином, редакція зазначеної статті передбачає право суду з урахуванням майнового стану сторони відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, лише за наявності викладених вище умов, а не тільки виходячи з майнового стану сторони. 
Водночас, особа, яка заявляє клопотання про відстрочення, звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.
Отже, звільнення (відстрочення) від сплати судового збору є дискреційним правом суду, однак, такі повноваження суду не є необмеженими; відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до суду, зокрема, із касаційною скаргою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами. 
Суд зазначає, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду… Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").
Оцінивши доводи скаржника, наведені в обґрунтування наявності підстав для відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору, оскільки в порушення вимог статей 74, 76, 79 ГПК України арбітражним керуючим не надано доказів на підтвердження того, що матеріальне становище боржника покращиться протягом визначеного статтею 306 ГПК України строку розгляду касаційної скарги та скаржник буде спроможний сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі до прийняття судом касаційної інстанції рішення за результатами розгляду касаційної скарги по суті.
Верховний Суд зазначає, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням та відсутність у нього коштів для сплати судового збору не можуть вважатися безумовною підставою для відстрочення такої сплати при зверненні до суду касаційної інстанції.
Враховуючи викладене, Верховний Суд відхиляє клопотання скаржника про відстрочення  сплати судового збору.
Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що касаційна скарга не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, оскільки у порушення цього пункту у ній не зазначено конкретно передбачений пункт (пункти) частини другої статті 287 цього Кодексу як підставу касаційного оскарження з належним обґрунтуванням у чому конкретно полягало неправильне застосування норм матеріального та/або порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції.
Касаційна скарга зводиться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, викладенням окремих норм матеріального права, однак її зміст не відповідає вимогам пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України. 
Частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. 
Частиною другою статті 174 вказаного Кодексу передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Враховуючи зазначене, з метою усунення допущених недоліків оформлення касаційної скарги, скаржнику слід сплатити судовий збір у розмірі 8408,00 грн,  надавши суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору за подання касаційної скарги на постанову Західного апеляційного господарського суду від 11.08.2021 у справі №914/2468/20, а також виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України та зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 290, 291, статтею 8 Закону України "Про судовий збір", Верховний Суд, -
У Х В А Л И В:
1.          Відмовити арбітражному керуючому Оберемку Р.А.   у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі за подання касаційної скарги на постанову Західного апеляційного господарського суду від 11.08.2021 у справі №914/2468/20.
2. Касаційну скаргу арбітражного керуючого Оберемка Р.А. на постанову Західного апеляційного господарського суду від 11.08.2021 у справі №914/2468/20 залишити без руху.
3. Надати арбітражному керуючому Оберемку Р.А.   строк на усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення ухвали, а саме: 
- сплатити судовий збір у розмірі 848,00 грн, 
- зазначити підстави касаційного оскарження, відповідно до приписів пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України, 
4. Роз`яснити арбітражному керуючому Оберемку Р.А., що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                     О.В. Васьковський