Справа № 991/3157/21
Провадження № 11-сс/991/427/21
Слідчий суддя: ОСОБА_1 

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2021 року місто Київ
Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду в складі колегії суддів:
головуючого судді – ОСОБА_2 ,
суддів – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 червня 2021 року про залишення без розгляду скарги на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного рішення та встановлені судом обставини
23 квітня 2021 року ОСОБА_6 звернулась до Національного антикорупційного бюро України (далі – НАБУ) із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364 та 366 Кримінального кодексу України (далі – КК України) суддею Ніжинського районного суду Чернігівської області ОСОБА_7 .
Враховуючи те, що відомості про зазначені кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР) внесені не були, ОСОБА_6 05 травня 2021 року засобами поштового зв`язку надіслала до Вищого антикорупційного суду скаргу (отримана адресатом 11 травня 2021 року), в якій просила: прийняти скаргу до розгляду; визнати бездіяльність уповноваженої особи НАБУ; постановити ухвалу, якою зобов`язати осіб НАБУ, уповноважених на внесення відповідних відомостей до ЄРДР, негайно виконати вимоги статті 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України), а саме внести відомості до ЄРДР за її заявою про злочин від 23 квітня 2021 року; розглядати скаргу за її обов`язкової участі та участі її представників; при розгляді дотримуватися процесуальних строків.
01 червня 2021 року слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ухвалою залишив без розгляду скаргу ОСОБА_6 . 

Вимоги апеляційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 червня 2021 року, ОСОБА_6 02 липня 2021 року засобами поштового зв`язку надіслала на адресу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу (отримана адресатом 05 липня 2021 року), в якій ставить вимогу про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової ухвали, якою її скаргу повернути на новий розгляд до Вищого антикорупційного суду.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилається на те, що про проведення судових засідань вона не була повідомлена, повістки про виклик до суду та ухвалу про відкриття провадження по справі не отримувала, а будь-які докази чи відомості про належне повідомлення щодо розгляду справи в матеріалах справи відсутні. Тому вважає, що слідчий суддя безпідставно та необґрунтовано залишив її скаргу без розгляду, чим обмежив у доступі до правосуддя та захисті її порушених прав. На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, слідчий суддя повинен був розглянути скаргу по суті та за результатами розгляду дійти висновку про задоволення скарги та зобов`язання уповноважених осіб НАБУ внести відповідні відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, оскільки ст. 214 КПК України імперативно зобов`язує слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинення кримінального правопорушення внести відповідні відомості до ЄРДР. 

Позиції учасників судового провадження
ОСОБА_6 у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги була повідомлена належним чином, зокрема направленням повідомлення про виклик на судове засідання на зазначену нею в апеляційній скарзі електронну пошту (ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Зі змісту надісланих до суду заяв остання повідомила суд апеляційної інстанції про обізнаність щодо дати, часу та місця розгляду апеляційної скарги.
Інші учасники судового провадження у судове засідання не прибули, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників судового провадження не перешкоджає проведенню розгляду. При цьому учасники судового провадження, які не прибули, не надали суду свої позиції щодо вимог та доводів апеляційної скарги.

Мотиви суду
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті ухвали слідчого судді та поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. 
Вказані приписи також кореспондуються до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (далі – Конвенція).
Для уникнення зловживань з боку учасників процесу з метою затягування судового розгляду суд повинен активно сприяти забезпеченню пришвидшення судового розгляду, додержуючись при цьому неупередженості та процесуальних прав сторін.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи зобов`язання передбачені п. 1 ст. 6 Конвенції, щодо забезпечення доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
У рішеннях ЄСПЛ у справах Frydlender v. France, № 30979/96, §43, ECHR 2000-VII та §66 рішення у справі «Смірнова проти України», Суд повторював, що розумність тривалості провадження повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору.
При цьому, Суд нагадував, що Договірні Сторони мають виявляти сумлінність для забезпечення ефективного здійснення прав, які гарантуються статтею 6 Конвенції (див., наприклад, рішення у справі «Фретте проти Франції» (Frette v. France), заява № 36515/97, пункт 49, ЄСПЛ 2002-I). Дійсно обов`язок заявника також полягав у тому, щоб проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (див., наприклад, ухвалу щодо прийнятності у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Teuschler v. Germany), заява № 47636/99, від 04 жовтня 2001 року; рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвалу щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року; та рішення у справі «Мускат проти Мальти» (Muscat v. Malta), заява № 24197/10, пункт 44, від 17 липня 2012 року). Проте Суд вважає, що за таких обставин він продемонстрував достатню сумлінність (§44 рішення у справі «Віктор Назаренко проти України»).
Частина 2 статті 405 КПК України регламентує, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. 
Приймаючи до уваги надіслані до суду заяви ОСОБА_6 , якими остання повідомила про обізнаність щодо дати, часу та місця розгляду апеляційної скарги, а також враховуючи складність справи та забезпечуючи вимоги щодо розумності строків розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_6 . 
Щодо доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує такі положення закону і обставини.
Частиною 1 статті 404 КПК України закріплено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Положеннями частини 1 статті 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Так, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено главою 26 КПК України (параграф 1, статті 303-308 цього Кодексу).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя виходив з того, що особа, яка подала скаргу в її резолютивній частині просила здійснювати розгляд за обов`язкової участі скаржника чи його представника. Однак попри цю вимогу, ОСОБА_6 жодного разу не прибула в судові засідання та не повідомила про поважні причини своєї неявки. Тому слідчий суддя дійшов висновку, що він позбавлений можливості розглянути скаргу по суті без участі скаржника, який не підтримує свою скаргу, у зв`язку з чим залишив скаргу без розгляду.
Однак колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком слідчого судді.
Згідно з вимогами ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду відповідно до правил судового розгляду, передбачених ст. 318-380 цього Кодексу.
За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування ухвала слідчого судді може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги (ч. 2 ст. 307 КПК України).
Отже, зважаючи на положення вказаної статті, залишення без розгляду скарги не передбачено нормами КПК України.
Разом з тим, як убачається з ухвали, яка оскаржується, слідчим суддею скарга по суті не розглядалася, оскільки підставою для відмови у задоволенні скарги є неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, без поважної причини, що свідчить, на думку слідчого судді, про фактичне не підтримання цією особою поданої скарги та не доведення вказаних в ній обставин.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Вищезазначена норма встановлює додаткові гарантії для скаржника, забезпечує реалізацію ним своїх прав безпосередньо в судовому засіданні. 
Втім небажання користуватися цими правами ніяким чином не позбавляє слідчого судді обов`язку забезпечити розгляд скарги.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що були створені всі можливі і необхідні умови для належного повідомлення ОСОБА_6 про розгляд її скарги, зокрема повістки направлялися за єдиною адресою, яка вказана в скарзі та на електронну пошту (а.с. 21-28, 40-42, 44-47). Отже, слідчим суддею вжито всіх можливих заходів задля забезпечення присутності в судовому засіданні ОСОБА_6 . Водночас, той факт, що ОСОБА_8 не скористалася можливістю прийняти участь у судовому засіданні не позбавляє слідчого суддю обов`язку розглянути скаргу по суті.
Поряд з тим, колегія суддів вкотре нагадує, що ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що на сторін покладається обов`язок проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_6 подала скаргу в квітні 2021 року, а рішення за результатами її розгляду постановлене через 2 місяці, колегія суддів звертає увагу ОСОБА_6 на те, що вона мала можливість та повинна була в розумний інтервал часу вжити заходів, щоб дізнатись про стан судового провадження, а також цікавитись про його перебіг через офіційний сайт судової влади, електронну пошту та засоби поштового зв`язку, тощо.
Доступ до правосуддя є одним із основоположних принципів верховенства права, гарантованих Конституцією України (ст. 55 ч. 2, ст. 129 ч. 2 п. 8 Конституції України, ст. 7, ст. 9 ч. 6, ст. 24 КПК України).
Також стаття 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий суд, що включає й право на розгляд справи. Право на розгляд справи означає право особи звернутися за захистом до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. Обов`язковою умовою дотримання цього права є те, що особі має бути забезпечена можливість реалізації зазначених прав без будь-яких обмежень, перешкод чи ускладнень. Можливість людини без перепон одержати судовий захист є головним змістовним аспектом поняття доступу до правосуддя.
Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» п. 36).
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що залишивши без розгляду скаргу ОСОБА_6 у зв`язку з неявкою в судове засідання, слідчий суддя позбавив її права на судовий захист, не дослідив належним чином доводи скарги, що призвело до невстановлення фактичних обставин у справі, які впливають на її правильне вирішення, а тому ухвала слідчого судді не може бути визнана законною, обґрунтованою і вмотивованою, тобто не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.
Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку (ст. 310 КПК України).
За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу (п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України).
Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України).
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).
Зважаючи на викладені обставини, оскільки доводи скарги по суті фактично не були предметом розгляду слідчого судді, апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала слідчого судді скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з постановленням нової ухвали, якою слід призначити новий розгляд скарги слідчим суддею у суді першої інстанції.
Керуючись ст. 309, 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 422, 532 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_6 задовольнити, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 червня 2021 року – скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою призначити у Вищому антикорупційному суді новий розгляд за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя         ОСОБА_2 

Судді         ОСОБА_3 

ОСОБА_4