Справа № 354/288/17 
Провадження № 22-ц/4808/791/21 
Головуючий у 1 інстанції Ваврійчук Т. Л. 
Суддя-доповідач Девляшевський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
                       судді-доповідача        Девляшевського В.А.,
                       суддів:                Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,
                       секретаря                    Єлісевич О.М., 
        з участю: представника АТ “Альфа-Банк” – Матвійчука М.З., представника відповідачів – Шургот О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства “Альфа-Банк” до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника АТ “Альфа-Банк” на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області, постановлене головуючою суддею Ваврійчук Т.Л. 25 лютого 2021 року,
в с т а н о в и в:
У травні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №14-32/350 від 27.03.2007 року у сумі 13337,17 доларів США. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 27.03.2007 року між АКБ «УКРСОЦБАНК», який змінив найменування на ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_6 був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №14-32/350 за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 49000 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором 27.03.2007 року між банком та відповідачами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 були укладені договори поруки №21 та №21а, згідно умов яких останні зобов`язалися відповідати перед банком солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання позичальником його зобов`язань. Банк у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредит в обумовленому розмірі. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_6 помер. 
В ході судового розгляду позивачем надано суду уточнену позовну заяву, відповідно до якої змінено відповідачів та збільшено позовні вимоги. Банк просив стягнути солідарно з ОСОБА_4 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_5  заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №14-32/350 від 27.03.2007 року у сумі 13337,17 доларів США та 168370,18 грн., з яких 13337,17 доларів США заборгованість за кредитом; 31924,00 грн.-3% річних; 136446,18 грн.  інфляційні витрати, а також сплачений судовий збір.Також в ході судового розгляду первісного позивача у справі ПАТ «Укрсоцбанк» замінено на його правонаступника АТ «Альфа-Банк» ( надалі – Банк).
Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2021 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5  про стягнення заборгованостівідмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням суду, представником позивача подано апеляційну скаргу. Представник апелянта вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи. Зазначив, що при винесенні рішення судом першої інстанції неправильно застосовано норми статтей 526, 599, 1268, 1281, 1282 ЦК України. Вказано, що судом безпідставно застосовано строк, визначений ст. 1281 ЦК України, для пред`явлення майнових претензій до спадкоємців. Суд прийшов до необґрунтованого висновку, взявши до уваги наявний в матеріалах справи лист за вих. №15/02-14 від 30.01.2012 року, яким нібито нотаріальна контора повідомила банк про те, що з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулись його неповнолітня донька ОСОБА_2 , дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_3 та син ОСОБА_1 . В свою чергу в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що кредитором отримано зазначеного листа, також відсутні докази про направлення листа. Апелянт зазначає, що строк пред`явлення вимоги кредитора до спадкоємців боржника не пропущено, оскільки 06/12/2011 року представник позивача звертався до нотаріальної контори з листом вих. №201.5-33/84-4420 від 01.12.2011 року, яким банк просив надати відомості про відкриття спадкової справи після смерті позичальника ОСОБА_6 . Банк не було належним чином повідомлено про коло спадкоємців. Тому 13.06.2019 року кредитором повторно направлено на адресу нотаріальної контори вимогу-претензію за вих. №654, в якій вказано, що під час судового засідання в цивільній справі №354/288/17 банку стало відомо про смерть ОСОБА_6 , та заявлено кредиторські вимоги до спадкоємців. 25/06/2019 листом за вих. №360/02/14 нотаріальною конторою повідомлено, що свідоцтва про право на спадщину за законом не видавались. Таким чином, на думку апелянта, висновок суду першої інстанції про пропуск кредитором строку пред`явлення вимог до спадкоємців боржника є помилковим, в матеріалах справи відсутні докази того, що кредитору було відомо про коло спадкоємців до 25.06.2019 року. 
Представником відповідачів - адвокатом Шургот О.В. подано до суду відзив, за змістом якого вказано, що твердження апелянта про те, що банку стало відомо про смерть позичальника ОСОБА_6 під час судового засідання 20.05.2019 року у цивільній справі №354/288/17 суперечить фактичним обставинам справи та доводам самого апелянта. Оскільки 01.12.2011 року Банк звертався з запитом в нотаріальну контору, ним отримано відповідь від 07.12.2011 року про те, що була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_6 , а також отримано лист від 30.01.2012, який кредитора повідомлено про наявність конкретних спадкоємців. Таким чином, оскільки кредитор був повідомлений про смерть боржника ще в грудні 2011, а про наявність спадкоємців - у січні 2012, ним не реалізовано право на пред`явлення вимог до спадкоємців в строк, встановлений ст.ст. 1281, 1282 ЦК України. Щодо матеріально-правових вимог до поручителів представником відповідачів вказано, що висновки суду першої інстанції є законними, оскільки договорами поруки не встановлено згоди поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідати за осіб спадкоємців в разі смерті боржника, у зв`язку з чим порука є припиненою. Тому рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, яке не підлягає скасуванню. 
В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав. Пояснив, що про смерть спадкодавця Банку стало відомо під час розгляду справи в суді першої інстанції в 2019 році. Також зазначив, що до 01.12.2012 року кредит продовжував погашатись, вносились грошові кошти, хоча позичальник помер. 01.12.2011 року Банк звертався з запитом до державної нотаріальної контори з метою підтвердження факту смерті ОСОБА_6 . Через місяць 18.01.2012 року банком отримано відповідь нотаріальної контори про те, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . В матеріалах справи відсутні докази вручення банку відповіді нотаріальної контори від 30.01.2012 року. Отже, Банку не було відомо про наявність спадкоємців. В 2019 році була проведена процедура злиття банків. Тому в 13.06.2019 року АТ “Альфа-Банк” пред`явлено вимогу до спадкоємців в строк, встановлений ст.ст. 1281, 1282 ЦК України.
Представник відповідачів заперечила щодо задоволення апеляційної скарги. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Щодо вимог до поручителів вказала, що вони не обґрунтовані, оскільки в зв`язку з смертю позичальника ОСОБА_6 договір поруки припинився. Банком пропущено шестимісячний присічний строк пред`явлення вимоги. Зазначила, що Банку було відомо про смерть ОСОБА_6 ще в 2011 році. У 2012 році Банк звертався із заявою, в якій вказано, що з телефонної розмови з дружиною ОСОБА_6 представнику банку стало відомо про його смерть. Тому, на думку представника, з дня направлення вимоги, тобто з 30.01.2012 року, має обчислюватись присічний строк для Банку. Відповідь нотаріальної контори було відправлено, але простим листом, без рекомендованого повідомлення про вручення, що не є порушенням вимог закону.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі відповідає з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом першої інстанції, встановлено, що про смерть ОСОБА_6 ПАТ «Укрсоцбанк» дізналося у грудні 2011 року з повідомлення відповідача ОСОБА_4 . Про це безпосередньо зазначено у листі банку за вих. №201.5-33/84-4420 від 01.12.2011 року (ас. 101 том 1). За змістом вказаного листа банк звернувся у Яремчанську міську державну нотаріальну контору та просив надати інформацію про те, чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_6 . В свою чергу листом від 07.12.2011 №573/02-14 Яремчанською міською державною нотаріальною конторою повідомлено кредитора про те, що після смерті ОСОБА_6 заведено спадкову справу (ас.106 том 1). 18.01.2012 року Банком направлено на адресу нотаріальної контори лист із вимогою надати інформацію про коло спадкоємців, відповідь на який була направлена нотаріусом банку 30.01.2012 року листом за вих. №15/02-14 (ас. 107 том 1). 
Таким чином, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позивачу вже у січні 2012 року було відомо як про смерть позичальника, так і про відкриття спадкової справи. Однак, своїм правом на пред`явлення вимог до спадкоємців позичальника, які прийняли спадщину у законодавчо визначений строк, банк не скористався, а натомість 15.05.2017 року звернувся до суду із вказаним позовом до померлого позичальника та його поручителів. Після цього в ході розгляду справи 13.06.2019 року направив на адресу Яремчанської міської державної нотаріальної контори вимогу-претензію за вих.№654, в якій заявив кредиторську вимогу до спадкоємців ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором про надання відновлювальної кредитної лінії, інфляційних витрат та 3% річних.
Представником апелянта надано взаємно суперечливі пояснення. Ним одночасно вказано на те, що Банку не був належним чином повідомлено про коло спадкоємців та зазначено про заявлення вимоги кредитором в строк, встановлений ст.1281 ЦК України, шляхом направлення листа від 18.01.2012 року. Також визнано обставину отримання Банком листа від державної нотаріальної контори від 01.12.2011 року. Вказано про те, що про смерть боржника представник Банку довідався з телефонної розмови з дружиною боржника. Одночасно зазначено, що представнику Банку стало відомо про смерть боржника 20.05.2019 року під час розгляду цієї справи. Доводи представника апелянта про те, що інформація про смерть позичальника стала відома Банку під час розгляду цивільної справи, спростовано поясненнями, наданими представником безпосередньо в судовому засіданні. Представником позивача визнано ту обставину, що 01.12.2011 року Банк звертався з запитом до державної нотаріальної контори з метою підтвердження факту смерті ОСОБА_6 . Через місяць 18.01.2012 року Банком отримано відповідь нотаріальної контори про те, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Колегія суддів критично оцінює надані представником апелянта пояснення про те, що анкетні дані осіб спадкоємців померлого позичальника доведено до відома позивачу лише 01.07.2019 року листом нотаріальної контори №360/02-14 від 25.06.2019 року. 
Враховуючи вищевикладене колегія суддів констатує, що банком пропущено встановлений присічний строк звернення із вимогою до спадкоємців померлого позичальника, оскільки, вказана інформація була доведена до відома Банку листом нотаріальної контори за вих. №15/02-14 від 30.01.2012 року.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).
Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).
 Положення статті 1282 ЦК України застосовуються лише у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), а тому не призупиняються, не перериваються і не поновлюються, припиняє права кредиторів та позбавляє їх права вимоги до спадкоємців.
Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.
Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.
Згідно ст. 1281 ЦК України встановлено, що кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Таким чином, встановивши, що визначений присічний строк позивачем пропущено, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог до спадкоємців позичальника.
Щодо відповідальності поручителів апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.
За змістом частини три статті 559 ЦК України порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу.
За положеннями статей 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення такого зобов`язання боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (частина перша статті 523 ЦК України).
Зобов`язання поручителя за договором поруки може бути повністю припиненим з підстави, визначеної частиною першою статті 523 ЦК України, у випадку, коли спадкоємцем після смерті позичальника, а отже, і новим боржником за кредитним договором, є інша особа, і якщо останній не давав згоди на забезпечення виконання основного зобов`язання новим боржником.
Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19)
Статтями 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах.
У випадку смерті боржника за кредитним договором його права й обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (частина перша статті 1282 ЦК України).
Отже, у разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Аналогічний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 20 липня 2020 року у справі №487/6529/15-ц. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі №6-18цс13.
Таким чином, судом першої інстанції правильно враховано, що на поручителів може бути покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, яку поручителі за встановлених у цій справі обставин не надавали.
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника АТ “Альфа-Банк” залишити без задоволення, а рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2021 року – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Суддя-доповідач                                                         В.А. Девляшевський
Судді:                                                                        І.В. Бойчук 
                                                                               В.Д. Фединяк 

Повний текст постанови складено 26 липня 2021 року.