УХВАЛА

27 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 240/1359/21
адміністративне провадження № К/9901/25031/21
Суддя Верховного Суду  у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В.Е., 
перевіривши касаційну скаргу    Національної поліції України 
на рішення    Житомирського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2021 року
у справі №240/1359/21 за позовом Приватного підприємства "Фобос" до Національної поліції України про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,-
УСТАНОВИВ:
Приватне підприємство "Фобос" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Національної поліції України, в якому просило:
- визнати протиправною відмову Національної поліції України у видачі Приватному підприємству «Фобос» (код 32313503) дозволу на придбання зброї, боєприпасів, інших предметів та матеріалів на які поширюється дія дозвільної системи, оформлену листом від 30.12.2020 року №6382/20/4/02 2020;
- зобов`язати Національну поліцію України видати Приватному підприємству «Фобос» (код 32313503) дозвіл на придбання зброї, боєприпасів, інших предметів та матеріалів на які поширюється дія дозвільної системи, а саме: 4 (чотири) одиниці пістолету Форт-17 кал. 9 mm Makarov; 2 (дві) одиниці пістолету Форт-19 кал. 9 mm Luger; 2 (дві) одиниці нарізного карабіну кал. 5,56x45 мм / 5,45x39 мм;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України на користь Приватного підприємства «Фобос» сплачений при подачі адміністративного позову судовий збір.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною відмову Національної поліції України у видачі Приватному підприємству "Фобос" дозволу на придбання зброї, боєприпасів, інших предметів та матеріалів на які поширюється дія дозвільної системи, оформлену листом від 30.12.2020 року №6382/20/4/02 2020.
Зобов`язано Національну поліцію України видати Приватному підприємству "Фобос" дозвіл на придбання зброї, боєприпасів, інших предметів та матеріалів на які поширюється дія дозвільної системи, а саме: 4 (чотири) одиниці пістолету Форт-17 кал. 9 mm Makarov; 2 (дві) одиниці пістолету Форт-19 кал. 9 mm Luger; 2 (дві) одиниці нарізного карабіну кал. 5,56x45 мм / 5,45x39 мм.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України на користь Приватного підприємства "Фобос" сплачений судовий збір у сумі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривня).
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим    статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України     (далі -    КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені    КАС України    підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до частини 1    статті 328 КАС України    учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої    статті 328 КАС України    підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою    статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої    статті 330 КАС України    у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)     статтею 328 цього Кодексу    підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої    статті 328 цього Кодексу    в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої    статті 328 цього Кодексу    в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій    статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Отже, після перевірки змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що вона містить посилання на пункт 3 частини четвертої    статті 328 КАС України, відповідно до якої відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Однак, вірно пославшись на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, скаржником не вказано норму права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, а зазначено лише, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема щодо видачі дозволів на придбання вогнепальної зброї  та припасів до неї юридичними особами, які, згідно законодавства, не мають на це права.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої    статті 328 КАС України    (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права (пункт, частина, стаття) судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Також скаржник посилається на помилковість позиції суду апеляційної інстанції, оскільки така протирічить правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 18 липня 2018 року у справі №758/824/17, відповідно до якого апеляційний суд повинен здійснювати юридичну оцінку усіх фактичних обставин справи, доводів сторін та не обмежуватися лише формальними висновками про те, що суду не додано доказів на підтвердження своєї позиції.
Однак, у разі посилання на пункт 1 частини 4  статті 328 КАС України  - неврахування висновку Верховного Суду, недостатньо самого лише посилання на постанову Верховного Суду, необхідно указати конкретну норму права, яка застосована судом без урахування висновку Верховного Суду.
Втім, скаржником не зазначено норму права, яку застосовано судом без урахування висновку Верховного Суду, а також не доведено подібності правовідносин у цій справі та у наведеній справі.
Разом з тим, суд зазначає, що посилання скаржника на постанову Верховного Суду України від 14 березня 2017 року у справі №800/323/16 є безпідставним, оскільки згідно пункту 1 частини 4    статті 328 КАС України    підставою касаційного оскарження є застосування судом норми права без урахування висновку, викладеного у постанові  Верховного Суду.
Зміст касаційної скарги зводиться до незгоди відповідача із оскаржуваними судовими рішеннями та обґрунтування такої незгоди відповідними посиланнями на нормативно-правові акти України, а також посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В решті доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені    статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
В контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до    КАС України    змін, які набрали чинності 08.02.2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених    статтею 330 КАС України.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої    статті 332 КАС України    касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обґрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).
Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження та зупинити виконання судового рішення. Враховуючи, що касаційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 5 статті 332 КАС України, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та зупинення виконання судового рішення суд не вирішує.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей    328,    330,    332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Національної поліції України на рішення    Житомирського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у справі №240/1359/21 за позовом Приватного підприємства "Фобос" до Національної поліції України про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії -  повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                      В. Е. Мацедонська