КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                   
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
19 липня 2021 року                                                                                                м. Київ
 
Унікальний номер справи № 755/5002/14-ц  
Апеляційне провадження 22-ц/824/8647/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.
при секретарі Гойденко Д.В.
 
сторони
 
позивач                      Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,
                                   правонаступником якого є 
                                   Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвент»
 
відповідачі                ОСОБА_1 
 
ОСОБА_2 
 
ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвент», подану через представника ОСОБА_4 , на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 квітня 2021 року, постановлену під головуванням судді Катющенко В.П., про забезпечення позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про захист прав споживача та визнання недійсним договору про відкриття кредитної, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариство «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа: ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариство «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа: ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою,
 
в с т а н о в и в :
 
у лютому 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії у розмірі                4 649 260, 05 грн.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.05.2019 задоволено заяву ТОВ «ФК «Інвент» про залучення їх до участі у справі як правонаступника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».
Надалі ТОВ «ФК «Інвент» подало заяву про уточнення позовних вимог та просило стягнути з відповідачів 510 165,82 доларів США та 571 504,65 грн, яка прийнята до розгляду ухвалою суду від 24.12.2020.
13.04.2021 ТОВ «ФК «Інвент» подало заяву про забезпечення позову, в якій просило накласти арешт на:
житловий будинок загальною площею 368,5 кв м, житловою площею 73,2 кв м (опис: «А» - житловий будинок, «Б» - гараж, № 1 огорожа, № 2 яма вигрібна, № 3 колодязь трубчатий, № 4 вимощення) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1439966232214, що належить на праві власності ОСОБА_1 ;
земельну ділянку площею 0,071 га, кадастровий номер 3221483301:01:011:0016, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1128869332214, що належить на праві власності ОСОБА_1 ;
2/5 частки квартири загальною площею 169,1 кв м, житловою площею 86,4 кв м за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1224811880000, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 ;
земельну ділянку площею 0,1127 га, кадастровий номер 3221483301:01:011:0029, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1128898532214, що належить на праві власності       ОСОБА_3 .
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.04.2021 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ТОВ «ФК «Інвент» через представника подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу оскільки вона постановлена з порушенням норм процесуального права та без повного з`ясування обставин справи та ухвалити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову. А саме, суд не врахував,  що необхідність забезпечення позову обґрунтовується тим, що відповідачами вчиняються активні дії, спрямовані на затягування розгляду справи, очевидно, з метою уникнення від виконання своїх договірних зобов`язань за кредитним договором, що полягає у поданні ними необґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, а також інших процесуальних клопотань без наміру їх подальшого виконання. Відчуження належного їм на праві власності майна, може призвести до неможливості чи ускладнення виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Суд не надав належної оцінки п. 3 іпотечного договору, де вартість предмета іпотека визначена сторонами у 2 627 010 грн, тоді як ціна позову  становить 510 165, 82 доларів США. Вартість предмета іпотеки набагато менша ніж сума заборгованості за кредитним договором, а тому  у разі задоволення позову, вартості предмета іпотеки буде недостатньо для примусового виконання рішення суду. Суд не звернув уваги, що предмет спору по справі безпосередньо пов`язаний із запропонованим заходом забезпечення позову. Вважає, що при винесенні ухвали судом істотно порушено норми процесуального права та справу розглянуто суддею, якому заявлено обґрунтований відвід.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що у матеріалах справи є докази наявності іпотечного договору, укладеного з метою забезпечення кредитного договору, а до заяви не додано доказів вартості предмета іпотеки, а тому посилання на те, що предмет іпотеки не здатен забезпечити виконання зобов`язання відповідачів щодо повернення суми заборгованості вважає необґрунтованим. Крім того, апелянтом не надано доказів, що відповідачами протягом розгляду справи вже здійснювалися або можуть здійснитись дії по відчуженню належного їм майна. Посилання щодо затягування розгляду справи шляхом подачі клопотання про відкладення розгляду справи вважає також необґрунтованими, оскільки відповідне процесуальне право сторін подавити заяви та клопотання, передбачене ЦПК України.
У судовому засіданні представник ТОВ «ФК «Інвент» Митюк С.П. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. При цьому зазначив, що у справі уже ухвалене судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 510 165,82 доларів США та 571 504,65 грн та боржник вчиняє дії щодо поділу земельної ділянки.
Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - ОСОБА_5 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява не містить належного обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
З позовної заяви вбачається, що предметом основного позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у розмірі  510 165,82 доларів США та 571 504,65 грн.
Зазначивши про те, що виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечене іпотечним договором, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до                                п. 3 договору іпотеки від 02.07.2007 предмет іпотеки, а саме квартира АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_2 оцінена сторонами у 2 627 010 грн, а загальна ціна позову у гривневому еквіваленті на час розгляду заяви про забезпечення позову складала 14 820 027,87 грн.  Вказавши на те, що позивач не надав доказів про вартість іпотечного майна на час розгляду заяви суд не врахував, що відповідачі також не спростували вартість майна, визначеного іпотечним договором та не довели, що вартість іпотечного майна забезпечить повне виконання рішення суду у разі задоволення позову.
За змістом ст. 149, 150 ЦПК України умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Суд має перевірити чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
За обставинами справи встановлено, що між сторонами дійсно виник спір.
Суд не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять доказів про те, що відповідачі мають на рахунках суму коштів, яка відповідає ціні позову чи доходи, які дозволять виконати рішення суду у разі задоволення позову.
Мета забезпечення позову - це хоч і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.
Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Незважаючи на те, що сам по собі тривалий розгляд справи не є підставою для забезпечення позову, суд не звернув уваги на те, що за такий тривалий період, а саме більше 7 років, відповідачі не вчинили будь - яких дій щодо повернення боргу та не намагалися вирішити питання з позивачем шляхом мирного врегулювання спору.
З наданого витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_1 вчиняє дії щодо поділу нерухомого майна, а саме земельних ділянок, а також на все його нерухоме майно накладено арешт відповідно до постанови старшого державного виконавця Дніпровського районного ВДВС у м. Києві від 18.03.2021.
За вказаних обставин позивач має обгрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Не надавши належу оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами, предмету позову та не проаналізувавши можливість утруднення виконання судового рішення у випадку задоволення позову суд першої інстанції помилково вказав на відсутність обґрунтування заяви про забезпечення позову та відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Відтак ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.
Колегія суддів розглядає питання про забезпечення позову за тими документами та обставинами, які існували на час постановлення ухвали судом першої інстанції, оскільки рішення суду, ухвалене у даній справі 09.07.2021 не набрало законної сили. 
Відтак незважаючи на те, що вищезгаданим рішенням у задоволенні позову до ОСОБА_3 відмовлено, позов забезпечується і шляхом накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_3 , оскільки на час розгляду питання про забезпечення позову вона є відповідачем у справі як солідарний боржник. У разі набрання рішенням законної сили, ОСОБА_3 не позбавлена права вирішити питання про скасування заходів забезпечення позову в частині, що стосується накладення арешту на її майно.
З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованого станом на 29.03.2021 вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належать житловий будинок загальною площею 368,5 кв м, житловою площею 73,2 кв м (опис: «А» - житловий будинок, «Б» - гараж, № 1 огорожа, № 2 яма вигрібна, № 3 колодязь трубчатий, № 4 вимощення) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1439966232214; земельна ділянка площею 0,071 га, кадастровий номер 3221483301:01:011:0016, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1128869332214.
ОСОБА_3 належить на праві власності 2/5 частки квартири загальною площею 169,1 кв м, житловою площею 86,4 кв м за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1224811880000; земельна ділянка площею 0,1127 га, кадастровий номер 3221483301:01:011:0029, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1128898532214.
Представник позивача зазначив, що враховуючи ціну позову позивач не здійснював дій щодо оцінки майна, на яке просить накласти арешт, оскільки вартість його вочевидь не є більшою за ціну позову.
Колегія суддів вважає такі доводи прийнятними, враховуючи загальновідомі факти щодо вартості нерухомого майна у відповідному регіоні, а також зважаючи на те, що представник відповідачів не надала доказів вартості цього майна та не спростувала тверджень позивача про те, що накладення арешту на вищевказані об`єкти нерухомого майна є співмірним ціні позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. 
За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачів.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвент» задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 квітня 2021 року скасувати.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвент» про забезпечення позову задовольнити.
Накласти арешт на житловий будинок загальною площею 368,5 кв м, житловою площею 73,2 кв м (опис: «А» - житловий будинок, «Б» - гараж, № 1 огорожа, № 2 яма вигрібна, № 3 колодязь трубчатий , № 4 вимощення) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1439966232214, що належить на праві власності ОСОБА_1 ;
земельну ділянку площею 0,071 га, кадастровий номер 3221483301:01:011:0016, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1128869332214, що належить на праві власності ОСОБА_1 ;
2/5 частки квартири загальною площею 169,1 кв м, житловою площею 86,4 кв м за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1224811880000, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 ;
земельну ділянку площею 0,1127 га, кадастровий номер 3221483301:01:011:0029, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1128898532214, що належить на праві власності       ОСОБА_3 .
Стягувач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвент» .
Боржники: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_5 , 
ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 
Строк пред`явлення постанови до виконання три роки.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.
Повний текст постанови виготовлений 19.07.2021.
Головуючий                                                                                     Л. Д. Махлай 

Судді                                                                                                 О. В. Немировська

                                                                                                                      Т. І. Ящук