ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6461/21 Справа № 215/3198/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М. І. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 215/3198/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання – Євтодій К.С.

сторони:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач –  ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу  ОСОБА_3 на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 жовтня 2018 року, яке ухвалено суддею Коноваленком М.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 18 жовтня 2018 року, -

       ВСТАНОВИВ:        

       У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа – Тернівський відділ Державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності, зняття арешту з майна.
Позовна заява мотивована тим, що у вересні 2012 року позивачем ОСОБА_1 було придбано легковий втомобіль KIA MAGENTIS, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , шо належить на праві власності ОСОБА_2 , на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого Криворізьким ВРЕР ДАІ УМ України в Дніпропетровській області 02.09.2008 року.
У зв`язку з браком часу та коштів, позивачем не було здійснено оформлення договору купівлі-продажу автомобіля KIA MAGENTIS, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , та належним чином його завіреного.
Окрім того, однією з поважних причин не оформлення договору купівлі-продажу та його нотаріального посвідчення, стала відмова відповідача ОСОБА_2 проводити будь-які дії щодо належного оформлення договору купівлі- продажу.
На підтвердження того, що Договір купівлі-продажу від 04.09.2012 року легкового автомобіля KIA MAGENTIS, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , дійсно відбувся, позивач вказує на розписку від 04.09.2013 року, яка укладена у простій письмовій формі, відповідно до якої, ОСОБА_2 отримав від позивача 5 000 доларів США, що на момент укладення угоди було еквівалентно 40 000 гривень, за продаж легкового автомобіля KIA MAGENTIS, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 .
При вчиненні купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досягнуто всіх істотних умов договору (відповідно ст. ст. 655, 656 ЦК України), а саме: предмету купівлі-продажу, ціни предмету купівлі-продажу, умов передачі предмету купівлі- продажу, а тому позивач вважає що договір купівлі - продажу від 04.09.2013 року легкового автомобіля KIA MAGENTIS, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 є дійсним та таким, що відбувся, оскільки сторонами було досягнуто усіх істотних умов договору, відповідно до ст. 203 ЦК України.
Після укладення договору купівлі - продажу було встановлено, що на даний автомобіль накладено арешт державним виконавцем Тернівського відділу Державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, а так як юридично позивач не є власником даного транспортного засобу, тому фактично не має права звернутись до виконавчої служби для зняття арешту з майна.
Посилаючись на викладене, просив суд: визнати договір купівлі - продажу легкового автомобіля KIA MAGENTIS, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 04.09.2013 року, дійсним; визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль KIA MAGENTIS, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ; зняти арешт з автомобіля KIA MAGENTIS, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 .
Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог (а.с. 25).
Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано Договір купівлі-продажу від 04.09.2013 року легкового автомобіля KIA MAGENTIS, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 таким, шо відбувся.
Знято арешт, накладений Тернівським відділом Державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з легкового автомобіля KIA MAGENTIS, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 .
В частині позовних вимог щодо визнання права власності на автомобіль – відмовлено. 
Повернуто позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, а саме 352,40 грн, згідно квитанції № NO43F37887 від 12.07.2018р. у касу відділення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».
Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржила особа, яка не брала участі у справі, однак вважає, що її права порушені цим судовим рішення – ОСОБА_3 , який просить суд скасувати рішення суду першої інстанції, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання договору дійсним та зняття арешту з майна, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_3 є стягувачем у виконавчих провадженнях, однак його не було залучено до участі у справі та не повідомлено про зняття арешту. При цьому, виконавчі провадження перебувають на виконанні у Крюківському ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області і на момент розгляду справи державні виконавці Тернівського відділу Державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не мали жодного відношення до виконавчих проваджень. До того ж, під час перебування виконавчих проваджень на виконанні у Тернівському відділі Державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, жодних виконавчих дій вчинено не було і постанова про арешт майна боржника ОСОБА_2 не виносилася, а тому його не повинні були залучати як третю особу. 
Зазначає, що правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Відповідної процедури купівлі-продажу автомобіля, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту, визначеної вказаними Порядками, між сторонами спору дотримано не було.
Крім того, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року вже було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності, тобто в липні 2018 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із майже аналогічними позовними вимогами, що є підставою для закриття провадження у справі у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи (а.с. 87, 95), в судове засідання не з`явилися та про причини своєї неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_3 – адвоката Пшиченка Ю.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля KIA MAGENTIS, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого Криворізьким ВРЕР ДАІ УМ України в Дніпропетровській області 02.09.2008 року (а.с.8). 

Розпискою від 04.09.2013 року, яка укладена у простій письмовій формі, підтверджується той факт, що ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 5 000 доларів США, що на момент укладення угоди було еквівалентно 40 000,00 гривень, за продаж легкового автомобіля KIA MAGENTIS, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 (а.с.9,10). 04.09.2018 року ОСОБА_2 видано довіреність ОСОБА_1 на право розпорядження вказаним транспортним засобом (а.с.7).
В межах виконавчого провадження №52324279 від 26.09.2016 року, на даний автомобіль накладено арешт державним виконавцем Тернівського відділу Державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
За приписами п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.
Крім того, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в такій справі є боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, і як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та інша фінансова установа, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
Отже, залучення до участі у даній справі у якості відповідача особи, в інтересах якої накладено арешт на майно, тобто стягувача у виконавчому провадженні, є обов`язковим.
Як вбачається з матеріалів справи, стягувачем за виконавчим провадженням №52324279 від 26.09.2016 року є ОСОБА_3 , а тому має право на апеляційне оскарження рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 жовтня 2018 року, як особа, яка не прала участь у розгляді справи, однак суд вирішив питання про її права та інтереси (ч. 1 ст. 352 ЦПК України).
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Тернівський відділ Державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності, зняття арешту з майна, шляхом визнання Договору купівлі-продажу від 04.09.2013 року таким, шо відбувся, та знімаючи арешт, накладений Тернівським відділом Державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з легкового автомобіля KIA MAGENTIS, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , суд першої інстанції керувався ч. 4 ст. 206 ЦПК України та виходив з того, що визнання позову відповідачем ОСОБА_2 не суперечить вимогам закону та матеріалами справи підтверджено досягнення сторонами всіх істотних умов договору, відповідно ст. ст. 655, 656 ЦК України. Оскільки, власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні своєю власністю, суд дійшов висновку про необхідність зняття арешту зі спірного легкового автомобіля, який, на думку суду був накладений Тернівським відділом Державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 
2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, з огляду на наступне. 
Приписами ст.ст. 638, 639 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Згідно ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Чинним законодавством не встановлено, що договори купівлі-продажу автомобіля підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.
В Україні існує спеціальний порядок купівлі-продажу транспортних засобів, що регламентується нормативно-правовими актами в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, а саме Законом України «Про дорожній рух»  та Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів».
Зокрема ст.34 вказаного Закону передбачає обов`язкову реєстрацію транспортного засобу при вчиненні угоди про його придбання.
А п.8 Постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 обов`язковою умовою для укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу передбачає його попереднє  зняття в установленому порядку з обліку в підрозділах Державтоінспекції.
Однак, позивачем ОСОБА_1 не доведено, що зазначений порядок було дотримано, а відтак не доведено і укладення у порядку визначеному законом відповідного договору.
Сутність та правова природа загально-цивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.
Враховуючи положення ст.237, 244 ЦК України довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.
Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).
Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором купівлі-продажу.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля не укладався, цей автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі та є зареєстрованим за ОСОБА_1 , у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
При цьому, визначення позову відповідачем ОСОБА_2 не може бути підставою для задоволення позову, оскільки, згідно статті ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про задоволення позову виключно за наявності для того законних підстав, чого вданому випадку не встановлено.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що виконавчі провадження перебувають на виконанні у Крюківському ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області і на момент розгляду справи державні виконавці Тернівського відділу Державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не мали жодного відношення до виконавчих проваджень, а під час перебування виконавчих проваджень на виконанні у Тернівському відділі Державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області жодних виконавчих дій вчинено не було і постанова про арешт майна боржника ОСОБА_2 не виносилася, а тому його не повинні були залучати як третю особу, колегією суддів не приймаються, як такі, що не мають правового значення для вирішення даного цивільного позову по суті.
Доводи апеляційної скарги   ОСОБА_3  про те, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року вже було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності, тобто в липні 2018 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із майже аналогічними позовними вимогами, що є підставою для закриття провадження у справі у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, теж не приймаються колегією суддів, оскільки дані позови не є тотожними, а вказана правоаа норма передбачає закриття провадження у справі у випадку, коли набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, у зв`язку з чим скасовує рішення суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, згідно п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та приймає нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У зв`язку з чим, з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2 114,40 грн., понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги. 
Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 3,4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 – задовольнити.
Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 жовтня 2018 року– скасувати та ухвалити нове рішення.
В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1  до ОСОБА_2 ,  третя особа  Тернівський відділ Державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності, зняття арешту з майна  - відмовити. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі у розмірі 2 114 (дві тисячі сто чотирнадцять) гривень 40 (сорок) копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2021 року.

Головуючий: 

Судді: