ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2021 року          м.Дніпро         Справа №  904/4013/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),
суддів: Іванова О.Г., Антоніка С.Г.
при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.

Представники сторін:
від позивача: Штефан В.О. особисто, паспорт серія НОМЕР_1 від 04.07.1997 року;
від позивача: Лісовий Д.О. адвокат, ордер серії АЕ №1014194 від 01.01.2020 року;
від відповідача: Скляр Н.М. (в режимі відеоконференції) представник, виписка з ЄДР №12271200000004906 від 05.01.2006року.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича на протокольну ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2020 у справі №904/4013/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області) 
до Криворізької міської ради (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області) 
про тлумачення умов договору оренди земельної ділянки № 141 від 29.12.2007

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Протокольною ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2020 у справі №904/4013/20 прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову, якою є уточнена позовна заява від 21.10.20, в частині п. 3 прохальної частини, а також оголошено про те, що в частині пункту 4 (визнання п.12 договору недійсним) така заява є заявою про одночасну зміну предмета і підстав позову, отже в цей частині заява не прийнята до розгляду судом. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.01.2021 у складі головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Антоніка С.Г., Іванова О.Г. апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича на протокольну ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2020 у справі №904/4013/20 повернуто заявнику без розгляду.
Постановою Верховного Суду від 20.05.2021 скасовано ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 25.01.2021 у справі №904/4013/20, справу передано до Центрального апеляційного господарського суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ФОП Штефан Владислав Олександрович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати протокольну ухвалу суду першої інстанції, прийняти уточнений позов від 19.10.2020р. до розгляду в повному обсязі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:
- уточнена позовна заява надійшла на адресу суду першої інстанції 21.10.20р.
- ухвалою від 21.10.20р. приймаючи до уваги Надходження уточненої позовної заяви, з метою надання часу відповідачу для ознайомлення з уточненими позовними вимогами та висловлення своєї правової позиції, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, суд дійшов висновку про необхідність відкладення підготовчого засідання в межах розумного строку.
Фактично суд прийняв таку заяву до розгляду та надав Відповідачу час для подання відповідного відзиву на таку редакцію позовної заяви.
- відповідач у відзиві також не заперечував щодо прийняття уточненого позову від 19.10.20р. до розгляду.
- слід дійти висновку, що уточнена позовна заява від 19.10.20р. (вх. № суду 49672/20 від 21.10.2020) прийнята до розгляду і справа має розглядатись саме в межах заявлених у ній позовних вимог.
- 23.12.20р. суд у судовому засіданні зазначив, що має місце одночасна зміна предмету та підстав позову, а тому, приймає до розгляду лише частину уточнених позовних вимог, що стосуються лише тлумачення та відмовляє у прийнятті до розгляду (повертає) уточнені позовні вимоги щодо визнання частини пункт 12 спірного договору недійсною.
- із такими діями господарського суду апелянт категорично не погоджується, оскільки Позивач звертаючись 21.10.20р. із уточненою позовною заявою в якій виклав додаткову вимогу про визнання певної частини пункт 12 спірного договору фактично змінив лише предмет спору, оскільки підстави з яких Позивач просив розтлумачити Договір і визнати частину пункту 12 спірного договору залишаються тими ж самими.
- вважає, що суд помилково визнав наявність одночасної зміни предмету і підстав позову та відмовив у прийнятті до розгляду позовні вимоги у нбвій редакції щодо визнання п. 12 договору оренди земельної ділянки №141 від 29.12.2007р. у частині «без внесення змін до цього Договору» недійсною.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

У відзиві на апеляційну скаргу Криворізька міська рада зазначила, що:
- всупереч імперативним приписам процесуального закону позивачем жодним чином не доведена обставина, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із незалежних від нього причин. При цьому, посилання позивача на нібито рекомендації викладені у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №904/2218/19 не звільняють його від необхідності доведення означеної обставини, адже включення тієї чи іншої вимоги до позовної заяви залежить виключно від волі позивача.
- первісні вимоги позивача стосувалися тлумачення умов договору. Заявою (уточненою позовною заявою) від 21.10.2020 позивач додав до своїх позовних вимог додаткову нову вимогу - про визнання пункту 12 договору недійсним. Таким чином, було змінено предмет позову. В той же час, підстави для тлумачення умов договору та для визнання його недійсними є різними, як наслідок в даному випадку в частині визнання пункту 12 договору недійсним були змінені й підстави позову.
- судом правомірно було прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову, якою є уточнена позовна заява від 21.10.20, в частині пункту З прохальної частини вказаної заяви, а також оголошено про те, що в частині пункту 4 (визнання пункту 12 договору недійсним) така заява є заявою про одночасну зміну предмета і підстав позову.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.01.2021 у складі головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Антоніка С.Г., Іванова О.Г. апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича на протокольну ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2020 у справі №904/4013/20 повернуто заявнику без розгляду.
У лютому 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ФОП Штефана В.О., в якій скаржник просив скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 25.01.2021, справу направити для розгляду до суду апеляційної інстанції зі стадії прийняття апеляційної скарги до провадження.
Постановою Верховного Суду від 20.05.2021 скасовано ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 25.01.2021 у справі №904/4013/20, справу передано до Центрального апеляційного господарського суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.
Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду справи №904/4013/20 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (суддя - доповідач) - Дармін М.О., судді - Антоніка С.Г., Іванова О.Г., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.05.2021.
Враховуючи перебування судді-доповідача Дармін М.О. у відпустці, для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження тощо, за розпорядженням керівника апарату суду від 02.06.2021, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя - Чус О.В. (доповідач), суддів: Антоніка С.Г., Іванова О.Г.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.06.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича на протокольну ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2020 року. Розгляд справи  призначено в судовому засіданні на 12.07.2021 о 12:00 годині.
16.06.2021 від Криворізької міської ради на адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів системи відеоконференцзв`язку "EasyCon". 
Ухвалою суду від 17.06.2021 заяву Криворізької міської ради задоволено. Ухвалено проводити судове засідання у справі № 904/4013/20, призначене на 12.07.2021 року  на 12:00, в режимі відеоконференції з використанням системи "EasyCon".
У зв`язку з виходом з відпустки головуючого судді Дарміна М.О., 29.06.2021 справу передано для розгляду раніше визначеному складу суду у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Антоніка С.Г., Іванова О.Г.
У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Іванова О.Г., на підставі розпорядження керівника апарату суду №1686/21 від 12.07.2021, проведено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2021 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Антоніка С.Г., Подобєда І.М.
Ухвалою від 12.07.2021 вищезазначеною колегією суддів прийнято справу №904/4013/20 до свого провадження.
12.07.2021 в судовому засіданні оголошено перерву до 04.08.2021 на 12:00 год. Судове засідання у справі №908/2998/20 ухвалено проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".
04.08.2021 судове засідання не відбулося через перебування судді-члена колегії Антоніка С.Г. у відпустці.
У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Подобєда І.М., на підставі розпорядження керівника апарату суду №2177/21 від 13.08.2021, проведено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2021 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Антоніка С.Г.
Ухвалою суду від 16.08.2021 справу №904/4013/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідача), судді: Іванов О.Г., Антонік С.Г. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 16.08.2020 о 12:00 годин.
16.08.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 13.09.2021 до 12:00 годин.
13.09.2021 до суду апеляційної інстанції Фізичною особою-підприємцем Штефаном Владиславом Олександровичем подано письмові пояснення (додаткові) щодо фактичних підстав позову.
13.09.2021 Фізичною особою-підприємцем Штефаном Владиславом Олександровичем, у судовому засіданні, заявлено клопотання про подання в порядку ч.5 ст. 161 ГПК України додаткових пояснень щодо фактичних обставин справи на виконання ухвали суду апеляційної інстанції від 12.07.2021 року, які колегія суддів вирішила за необхідне дослідити.
13.09.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 15.09.2021 до 12:40 годин.
15.09.2021 у судовому засіданні, за участю представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в силу наступного:
Предметом апеляційного оскарження є протокольна ухвала місцевого господарського суду від 23.12.2020 у справі №904/4013/20, якою прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову, якою є уточнена позовна заява від 21.10.20, в частині пункту 3 прохальної частини, а також оголошено про те, що в частині пункту 4 (визнання пункту 12 договору недійсним) така заява є заявою про одночасну зміну предмета і підстав позову, отже в цей частині заява не прийнята до розгляду судом (а.с. 29).
В постанові Верховного Суду від 27.11.2019р. у справі № 923/236/19, викладено наступний правовий висновок:
« Верховний Суд зауважує, що відповідно до п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити в т.ч. зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.
Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову».
24.07.2020р. в канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області зареєстровано позовну заяу Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича до Криворізької міської ради (далі - відповідач), згідно прохальної частини якої  позивач просив суд:
п.3 Розтлумачити пункти 6, 12, 21 договору оренди земельної ділянки № 141 від 29.12.2007, який зареєстрований у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.03.2008 за № 040810800141;
п.4  Врахувати статтю 5 Господарського процесуального кодексу України, в разі необхідності вийти за межі позовних вимог та визначити у своєму рішенні інший спосіб захисту прав, який не буде суперечити закону та відповідатиме інтересам позивача.
В якості фактичних підстав позову, позивач посилався на наступне:
29.12.2007р. між фізичною особою-підприємцем Штефаном Владиславом Олександровичем .(далі - Позивач) та Криворізькою міською радою (далі - Відповідач) було укладено Договір оренди земельної ділянки № 141 від 29.12.07р. для розміщення автостоянки, яка знаходиться на вул. Качалова у Саксаганському районі м. Кривого Рогу та який зареєстрований у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.03.2008р. за № 040810800141 (надалі - Договір).
Відповідно до пункту 1 Договору. Орендодавець на підставі рішення міської ради від 28.11.2007р. №2026 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення автостоянки,- яка знаходиться на вул. Качалова у Саксаганському районі м. Кривого Рогу.
Під час укладання договору Сторони керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2006 № 1724 "Деякі питання оренди земель" та додатків №1. №2 до цієї постанови підписали погоджений розрахунок розміру орендної плати де узгодили, що річний розмір орендної плати становить 11713,41грн.(копія додасться). Така сума річної орендної плати була розрахована з урахуванням витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №68 від 07.02.2007р.. який згідно прикінцевих положеннях договору є його невід`ємною частиною.
20.04.2010р. між Сторонами було укладено додаткову угоду до Договору, якою його поновлено на три роки. Під час укладання додаткові' угоди договору Сторони також керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2006 № 1724 "Деякі питання оренди земель" та додатків №1, №2 до цієї постанови підписали новий погоджений розрахунок розміру орендної плати де узгодили, що річний розмір орендної плати змінився та становить 12709,13грн.(копія додається).
Така сума річної орендної плати була розрахована з урахуванням витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №216 від 12.03.2010р.. який згідно прикінцевих положеннях договору с його невід`ємною частиною.
Станом на сьогоднішній день, жодного іншого погодженого розрахунку розміру орендної ати між Сторонами не підписано, а тому. Позивачем сплачувалась щомісячна орендна плата за І, календарний місяць у погодженому розмірі - 1059.09грн. (річна складає 12709.13грн.)
Однак, у листопаді 2018р. Криворізька міська рада звернулася із претензією щодо сплати заборгованості із орендної плати за вказаною земельною ділянкою, оскільки нібито оренда за 2016р. сплачувалася не у повному обсязі та земельна ділянка використовується після закінчення строку дії договору.
Окрім цього, 19 грудня 2018р. Криворізька міська рада звернулася до суду із позовом про стягнення заборгованості із орендної плати за землю за 2016 рік по даному спірному договору. Позовні вимоги мотивовані тим, що Криворізькою міською радою було прийнято рішення про встановлення нових ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста №3727 від 24.06.2015 року, що як наслідок. На їх суб`єктивну думку, враховуючи зміст п. 12 Договору потягло за собою зміну (збільшення) розміру орендної плати. При цьому, у своєму позові Криворізька міська рада (Відповідач) посилаючись на п. 21 Договору зазначає, що факт закінчення строку дії договору оренди не свідчить про припинення обов`язку зі сплати орендної плати за Договором та на їх думку після закінчення строку дії договору оренди розмір орендної плати також змінюється автоматично та в односторонньому порядку враховуючи п. 12 Договору оренди.
Після закінчення строку Дії договору оренди її використання здійснювалося за принципом «мовчазної згоди» та з урахуванням положень законодавства та змісту погоджених умов орендна плата сплачувалася у розмір 1100,00грн. щомісячно в тому числі і у 2016році. Тобто, майже 6 років Відповідач отримував щомісячну орендну плату у розмірі 1100,00грн. щомісячно та протягом тривалого часу після закінчення строку дії договору оренди у Відповідача не було сумнівів, щодо погодженого Сторонами розміру орендної плати за спірним договором.
Вищевикладене свідчить, що Сторони договору по різному розуміють обсяг обов`язків Позивача, щодо розміру орендної плати після закінчення строку дії Договору, відповідно мають різне уявлення щодо волевиявлення іншої сторони правочину в цій частині, а тому, пункти договору, які мають відношення до визначення розміру орендної плати підлягають тлумаченню судом.
Текст мотивувальної частини позовної заяви містив наступні розділи, в яких позивач, посилаються на норми права, які регулюють спірні правовідносини, обґрунтовував заявлені позовні вимоги:
« 1.Щодо тлумачення п.12 Договору в частині перегляду розміру та суми орендної плати без внесення змін до Договору»;
« 2.Щодо тлумачення п.12 Договору в частині автоматичного та в односторонньому порядку перегляду розміру орендної плати на підставі зміни базової вартості 1кв.м землі міста, яка збільшена протиправним та нечинним рішенням органу  місцевого самоврядування - Криворізької міської ради «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу»»;
« 3.Тлумачення п.21 Договору щодо можливості перегляду та в односторонньому порядку зміни розміру орендної плати після закінчення строку дії Договору оредни.»;
« 4.Щодо тлумачення п.6 Договору в частині підставі для розрахунку розміру орендної плати.»;
« 5.Щодо позицій Верховного Суду про неможливість автоматичного та в односторонньому порядку перегляду і зміни умов договору оренди.»;
« 6.Щодо норм права на підставі яких можливе звернення із даним позовом.».
21.10.2020р. в канцелярії Господарького суду зареєстровано позовну заяву (уточнену) згідно прохальної частини якої позивач просив суд:
3. Розтлумачити, чи застосовується п.36 спірного Договору оренди земельної № 141 від 29.12.2007., який зареєстрований у Криворізькому відділі Дніпропетровського регіонального 
4.Визнати п.12. Договору оренди земельної ділянки № 141 від 29.12.2007, який зареєстрований у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.03.2008 за № 040810800141, у частині "без внесення без внесення змін до цього договору" недійсним
В якості фактичних підстав позову, позивач в уточненій позовній заяві посилався на наступне:
29.12.2007р. між фізичною особою-підприємцем Штефаном Владиславом Олександровичем .(далі - Позивач) та Криворізькою міською радою (далі - Відповідач) було укладено Договір оренди земельної ділянки № 141 від 29.12.07р. для розміщення автостоянки, яка знаходиться на вул. Качалова у Саксаганському районі м. Кривого Рогу та який зареєстрований у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.03.2008р. за № 040810800141 (надалі - Договір).
Відповідно до пункту 1 Договору. Орендодавець на підставі рішення міської ради від 28.11.2007р. №2026 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення автостоянки,- яка знаходиться на вул. Качалова у Саксаганському районі м. Кривого Рогу.
Згідно п.36 Договору, Сторони передбачили, Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо умов договору спір розв`язується у судовому порядку.
Також, під час укладання договору Сторони керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2006 № 1724 "Деякі питання оренди земель" та додатків №1, №2 до цієї постанови підписали погоджений розрахунок розміру орендної плати де узгодили, що річний розмір орендної плати становить 11713,41грн.(копія у справі). Така сума річної орендної плати була розрахована з урахуванням витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №68 від 07.02.2007р., який згідно прикінцевих положеннях договору є його невід`ємною частиною.
20.04.2010р. між Сторонами було укладено додаткову угоду до Договору, якою його поновлено на три роки. Під час укладання додаткові' угоди договору Сторони також керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2006 № 1724 "Деякі питання оренди земель" та додатків №1, №2 до цієї постанови підписали новий погоджений розрахунок розміру орендної плати де узгодили, що річний розмір орендної гщцр`змінився та становить 12709,13грн.(копія у справі).
Така сума річної орендної плати була розрахована з урахуванням витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №216 від 12.03.2010р., який згідно прикінцевих положеннях договору є його невід`ємною частиною.
Станом на сьогоднішній день, жодного іншого погодженого розрахунку розміру`орендної плати між Сторонами не підписано, змін, у відповідності до п.36 Договору, до угоди не внесено, а тому. Позивачем сплачувалась щомісячна орендна плата за 1 календарний місяць у погодженому розмірі - 1059.09грн. (річна складає 12709,13грн.)
Однак, у листопаді 2018р. Криворізька міська рада звернулася із претензією щодо сплати заборгованості із орендної плати за вказаною земельною ділянкою, оскільки нібито оренда за 2016р. сплачувалася не у повному обсязі та земельна ділянка використовується після закінчення строку дії договору.
Окрім цього, 19 грудня 2018р. Криворізька міська рада звернулася до суду із позовом про стягнення заборгованості із орендної плати за землю за 2016 рік по даному спірному договору. Позовні вимоги мотивовані тим, що Криворізькою міською радою було прийнято рішення про встановлення нових ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста №3727 від 24.06.2015 року, що як наслідок, на їх суб`єктивну думку, враховуючи зміст п. 12 Договору та без врахування п. 36 Договору, потягло за собою зміну (збільшення) розміру орендної плати. При цьому, у своєму позові Криворізька міська рада (Відповідач) посилаючись на п. 21 Договору зазначає, що факт закінчення строку дії договору оренди не свідчить про припинення обов`язку зі сплати орендної плати за Договором та на їх думку після закінчення строку дії договору оренди розмір орендної плати також змінюється автоматично та в односторонньому порядку враховуючи п. 12 Договору оренди.
Після закінчення строку дії договору оренди її використання здійснювалося за принципом «мовчазної згоди» та з урахуванням положень законодавства та змісту п. 36 Договору орендна плата сплачувалася у розмір 1100,00грн. щомісячно, в тому числі і у 2016році.
Тобто, майже 6 років Відповідач отримував щомісячну орендну плату у розмірі 1100,00грн. щомісячно та протягом тривалого часу після закінчення строку дії договору оренди у Відповідача не було сумнівів, щодо погодженого Сторонами розміру орендної плати за спірним договором.
Вищевикладене свідчить, що Сторони договору по різному розуміють порядок зміни умов договору, в тому числі і щодо перегляду розміру і суми орендної плати.
Текст мотивувальної частини заяви в яких позивач, посилаючись на норми права, які, на його думку, регулюють спірні правовідносини, обґрунтовував заявлені позовні вимоги, містить наступні розділи :
«І.Щодо тлумачення умов договору оренди земельної ділянки.
ІІ.Щодо визнання п.12. Договору оренди земельної ділянки № 141 від 14.08.2009р в частині «без внесення змін до цього Договору» недійсним.»
Порівнявши зміст мотивувальної частини заяв, колегія суддів констатує, що основні підстави позову позивач залишив незміними та лише доповнив їх новими обставинами, які є безпосередньо пов`язаними з основними підставами позову при збереженні первісних обставин, що не може свідчити про зміну підстав позову.
Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.
Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.
Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №  924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19.
Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.    
Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.
Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи:
1) заміна одних позовних вимог іншими;
2) доповнення позовних вимог новими;
3) вилучення деяких із позовних вимог;
4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.
При цьому Верховний Суд зазначає про те, що збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.
Відповідний правовий висновок містить у постанові Верховного Суду у справі №910/18389/20 від 22.07.2021 року.
З урахуванням вищевикладеного колегія суддів доходить висновку, що уточнена позовна заява від 21.10.2020 року є заявою про зміну предмету позову.
Відповідно до пунктів 1-3 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
З урахуванням вищевикладеного, висновок суду першої інстанції в частини того, що уточнена позовна заява є заявою про одночасну зміну предмета і підстав позову, є таким, що прийнято місцевим господарським судом при неповному з`ясуванні обставин справи, відповідні обставини є недоведеними а сам висновок є таким, о не відповідає фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування протокольної ухвали і спрямування справи в частині не прийняття до розгляду пункту 4 прохальної частини уточненої позовної заяви від 21.10.20 (визнання п.12 договору недійсним) до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Розподіл судових витрат:

Оскільки в даному випадку справа не розглядалася та не вирішувалася по суті, а на розгляді по суті справа перебуває у суді першої інстанції, то відповідно до положень ст.129 ГПК України суд апеляційної інстанції не здійснює розподіл судового збору.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Верновного Суду №908/1881/18 від 04.09.2018р. 

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 280, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича на протокольну ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2020 у справі №904/4013/20 - задовольнити.
Протокольну ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2020 у справі №904/4013/20 в частині не прийняття до розгляду пункту 4 прохальної частини уточненої позовної заяви від 21.10.20 (визнання п.12 договору недійсним) - скасувати.
Справу №904/4013/20 в частині не прийняття до розгляду пункту 4 прохальної частини уточненої позовної заяви від 21.10.20 (визнання п.12 договору недійсним) направити до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 27.09.2021

Головуючий суддя                                                            М.О. Дармін 

Суддя                                                                                О.Г. Іванов

Суддя                                                                                С.Г. Антонік