ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7098/21 Справа № 212/6245/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чумак Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді: Барильської А.П.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
сторони:
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач:  ОСОБА_2 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, за  апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2021 року, яке постановлено суддею Чумак Т.А. у м. Апостолове Дніпропетровської області та повний текст рішення суду складено 07 травня 2021 року, -
В С Т А Н О В И В:
В серпні 2020 року  ОСОБА_1 звернулася з позовом до  ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.
В обґрунтування позову зазначила, що з 14 березня 2003 року сторонами укладено шлюб, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 , проте, у зв`язку з розбіжністю у поглядах на подружнє життя з червня 2010 року сторони припинили шлюбні стосунки, відповідач залишив сім`ю та проживає окремо. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2010 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.
Позивач вказує на те, що самостійно виховує спільну з відповідачем доньку, з якою проживає у м. Кривому Розі. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, з 15 червня 2012 року до повноліття дитини.
На думку позивача наявні підстави для збільшення розміру аліментів з 1/4 частки до 1/2  частки доходу відповідача, так як на теперішній час позивач працює на посаді молодшої медичної сестри у ТОВ «Аптека низьких цін Кремінь» і за період з січня по червень 2020 року отримала дохід на загальну суму 11 378,76 грн., а донька у зв`язку із захворюванням потребує додаткового лікування та догляду, відповідно до висновку ЛКК від 19 липня 2010 року, проте вона не може забезпечити потреби дитини та нести витрати на лікування.
На підставі вищевикладеного, позивач просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2012 року, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частки його заробітку до 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини.
Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2021 рокупозовні вимоги  ОСОБА_1 задоволено.
Збільшено розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Апостолове Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Червоний Тік Апостолівського району Дніпропетровської області, на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частки до 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини.
Стягнуто з  ОСОБА_2   судовий збір на  користь держави в розмірі 908 грн. 
В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволення позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції не надав оцінки того, що він з 2016 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 та спільно виховують троє дітей дружини. 
Апелянт вказує на те, що судом не враховано, що дружина відповідача не працює та перебуває на обліку, як безробітна, у відділі надання соціальних послуг в Апостолівському районі Нікопольського МРЦЗ. 
На думку апелянта позивачем не надано доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача. 
Також відповідач в апеляційний скарзі посилається на те, що розмір заробітної плати позивача за півроку у розмірі 11 378,76 грн., не є підставою для збільшення розміру аліментів.
У відзиві позивач на апеляційну скаргу відповідача просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, відзиву позивача на апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 14 березня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2010 рокурозірвано (а.с. 14). 
Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2012 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуті на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 15 червня 2012 року до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 16-17). 
Згідно довідки КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня» Управління охорони здоров`я Дніпропетровської облдержадміністрації №139 від 19 липня 2010 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має діагноз захворювання дитячий аутизм (а.с. 18).
Відповідно до висновку КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня» Управління охорони здоров`я Дніпропетровської облдержадміністрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 30 липня 2019 року по 20 серпня 2019 року знаходилася на стаціонарному лікуванні з діагнозом: дитячий аутизм з якісними порушеннями, рекомендовано щоденний прийом лікарських засобів (а.с. 71).
Згідно довідки №АНК00000108 від 06 липня 2020 року, виданої ТзОВ «Аптека низьких цін Кремінь», позивач ОСОБА_1 працює на зазначеному підприємстві з 02 жовтня 2018 року на посаді молодшої медичної сестри. Дохід за період з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року складає 11 378,76 грн. (а.с. 19).
З 09 березня 2016 року відповідач ОСОБА_2 перебуває у зареєстровано шлюбі з ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції у Вінницькій області від 09 березня 2016 року (а.с. 55).
Згідно довідки відділу надання соціальних послуг в Апостолівському районі Нікопольського МРЦЗ Державного центру зайнятості №2656 від 08 грудня 2020 року, ОСОБА_2 перебуває на обліку, як безробітній з 06 серпня 2020 року (а.с. 59). 
Згідно довідки про доходи, виданої Приватною фірмою «Агроцентр» від 12 квітня 2021 року, відповідач ОСОБА_2 працює на зазначеному підприємстві на посаді водія автотранспортних засобів. Загальний доход за період з лютого 2021 року, по березень 2021 року без урахування аліментів, становить 11 448 грн. 59 коп. (а.с. 94). 
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано докази про погіршення її матеріального стану та збільшення витрат на лікування та догляд дитини, тому, відповідно до ч.9 ст.7 СК України, принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню з 1/4 частки до 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, що відповідає інтересам дитини та не поставить її батька у скрутне матеріальне становище.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей150,180 СК України,батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України,способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, частину другу статті 182 СК України викладено в новій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я матері або батька та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У Постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.
Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України,зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Відтак, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Такі висновки містяться у Постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі №524/7388/17, від 11 вересня 2019 року у справі №662/64/18, від 05 лютого 2020 року у справі №664/252/19-ц, від 13 лютого 2020 року у справі №466/4009/18, від 27 травня 2020 року у справі №128/373/18.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 62 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є Конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.
На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.
Обґрунтовуючи позовні вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання дитини позивач посилалася на те, що на теперішній час вона працює на посаді молодшої медичної сестри у ТОВ «Аптека низьких цін Кремінь» і за період з січня по червень 2020 року отримала дохід на загальну суму 11 378,76 грн., а донька у зв`язку із захворюванням потребує додаткового лікування та догляду відповідно до висновку ЛКК від 19 липня 2010 року, проте вона не може забезпечити потреби дитини та нести витрати на лікування.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до вимог ст.ст. 12,81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту погіршення її матеріального стану, як і не надано доказів зміни матеріального стану відповідача та можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначеному у рішенні Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2012 року.
Натомість, посилання позивача на те, що на теперішній час вона працює на посаді молодшої медичної сестри у ТОВ «Аптека низьких цін Кремінь» і за період з січня по червень 2020 року отримала дохід на загальну суму 11 378,76 грн. не є підставою, у розумінні ст. 192 СК України, для збільшення розміру аліментів, оскільки зазначена довідка не свідчить про погіршення матеріального стану позивача з часу ухвалення рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2012 року про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця.
При цьому посилання позивача на те, що неповнолітня донька у зв`язку із захворюванням потребує додаткового лікування та догляду відповідно до висновку ЛКК від 19 липня 2010 року, проте вона не може забезпечити потреби дитини та нести витрати на лікуванняне є підставами для збільшення розміру аліментів, відповідно до положень ст. 192 СК України, а в разі наявності для того підстав, позивач не позбавлена права звернутися до суду із відповідним позовом, згідно положень ст. 185 СК України, щодо участі відповідача у додаткових витратах на дитину.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскільки позивачем, відповідно до вимог ст.ст. 12,81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту погіршення її матеріального стану, як і не надано доказів зміни матеріального стану відповідача та можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначеному у рішенні Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2012 року, обставини, які б були підставою для збільшення розміру аліментів на думку колегії судів, відсутні.
У зв`язку з чим колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача та що розмір заробітної плати позивача за півроку у розмірі 11 378,76 грн., не є підставою для збільшення розміру аліментів, заслуговують на увагу.
На підставі викладеного колегія суддів вважає, що позивачем з урахуванням положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів, які б давали підстави для збільшення розміру аліментів.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні спору неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, що призвели до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення по справі про відмову у задоволенні позову.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – задовольнити.
Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2021 рокускасувати та ухвалити нове рішення.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 26 липня 2021 року.

Головуючий:    

Судді: