РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 року
м. Рівне

Справа № 556/1035/20
Провадження № 22-ц/4815/591/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Боймиструка С. В. Хилевича С. В., 
секретар судового засідання - Шептицька С. С.,

учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 
відповідач -  до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 05 січня 2021 року, ухвалене у складі судді Іванків О. В. смт. Володимирець о 09:20 повним текстом, у справі № 556/1035/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  про   усунення порушень права власності на землю,,

в с т а н о в и в :

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 грудня 2020 року у задоволенні позову про усунення порушень права власності на землю відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Додатковим рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 05 січня 2021 року заяву ОСОБА_3 про стягнення на їх користь з позивача витрат на правничу допомогу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 користь ОСОБА_3   5000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Вважаючи рішення суду першої інстанції  незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Зазначає, що суд прийшов до безпідставного необґрунтованого та незаконного рішення про те, що понесені відповідачем витрати на правничу допомогу є співмірними із складністю справи та наданими адвокатом послугами, часом, витраченим на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони. Заяви про стягнення витрат прийняті судом без його відома, оприлюднені після подачі апеляційної скарги. Витрати понесені у справі надумані, підтверджують, що відповідачі збудували паркан на його земельній ділянці. Відповідачі не погодились на призначення експертизи, мотивуючи, що експертиза дорого коштує і, не затягувати процес, а довести позовні вимоги можна і без експертизи. За кошти, які відповідачі сплатили адвокату можливо було провести найкращу експертизу. Представник відповідачів подав до суду сумнівні докази, стверджує що паркан існував до купівлі відповідачами будинку. Просить додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви.

На апеляційну скаргу надійшов відзив від представника відповідачів. Вважає додаткове рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга безпідставна. Просить рішення суду залишити без змін.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини восьмої ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Приходячи до переконання про відмову у задоволенні апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію, що висловлена 19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), де зазначено таке.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. 
За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат:
-розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
-розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 

Судом встановлено, що 17.11.2020 між ОСОБА_3 , та адвокатом Кондратовим М. І. укладено договір про надання правничої допомоги у цивільній справі №556/1035/20.

Відповідно до платіжної квитанції від 15.12.2020 року ОСОБА_3 понесла витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., які відповідно до її заяви просила суд стягнути з позивача додатковим рішенням.

На підтвердження виконаних адвокатом робіт до заяви додано Деталізований розрахунок витрат на правничу допомогу та Акт прийняття-передачі наданих послуг у справі. 

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява ОСОБА_3 щодо компенсації позивачем її витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню. Розмір зазначених витрат відповідає положенням процесуального законодавства, їх дійсності, необхідності, розумності розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Враховуючи, що заява ОСОБА_3 розглянута без участі ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції враховує його аргументи щодо неспівмірності витрат на правову допомогу критеріям складності справи, наданими адвокатом послугами, часом, витраченим на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони.

Однак, будь-яких аргументів, які би заслуговували на увагу і спростовували висновки оскаржуваного додаткового рішення, апеляційна скарга не містить, тому, на переконання апеляційного суду, апеляційну скаргу слід відхилити, а додаткове рішення суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 5 000 гривень витрат на правову допомогу залишити без змін.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове  рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 05 січня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу у справі №556/1035/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  про  усунення порушень права власності на землю залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено «22» липня 2021 року.

Головуючий                                                        Н. М. Ковальчук 

Судді:                                                                С. В. Хилевич 
                                       
                                               С. В. Боймиструк