П О С Т А Н О В А
іменем  України 

29 липня 2021 року 	 	справа 280/5018/20	

                    Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:
                              головуючий суддя  Суховаров А.В. 
                                    судді  Головко О.В., Іванов С.М.,     
                                        при секретарі  Цвєтковій К.П. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.11.2020 (суддя Сіпака А.В.) в адміністративній справі за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Запорізькій області про скасування вимоги про сплату недоїмки з єдиного внеску 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.07.2020 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби в Запорізькій області, в якому просить скасувати вимогу Ф-2593-49у від 20.11.2019 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18091гр26коп; зобов`язати утриматись від складання таких вимог за період з 01.01.2018 по 07.07.2020.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 28.02.2012 отримав свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю, але фактично адвокатську діяльність не здійснював, а працює за трудовим договором.
Крім того, акт перевірки не складався та податкова служба не мала права надсилати вимогу лише на підставі відомостей інформаційної системи (ас1,22). 

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.08.2020 вжиті заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за оскаржуваною вимогою про сплату боргу з єдиного внеску (ас36).  

У відзиві на позовну заяву ГУ ДПС в Запорізькій області повідомило, що згідно інтегрованої картки платника єдиного внеску за І квартал 2018 року борг становить 2457гр18коп; ІІ квартал 2018 року - 2457гр18коп; ІІІ квартал 2018 року - 2457гр18коп; ІV квартал 2018 року - 2457гр18коп; І квартал 2019 року - 2754гр18коп; ІІ квартал 2019 року - 2754гр18коп; ІІІ квартал 2019 року - 2754гр18коп. Загальна сума боргу за період з січня 2018 року по вересень 2019 року становить 18091гр26коп (ас67-71). 

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.11.2020 позов задоволений частково. Визнана протиправною і скасована вимога Ф-2593-49У від 20.11.2019. Стягнутий сплачений судовий збір в сумі 840гр80коп. Прийняте рішення суд мотивував тим, що позивач з січня 2019 року працює за трудовим договором та єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за нього сплачують роботодавці (ас76).  

В апеляційній скарзі ГУ ДПС в Запорізькій області просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказують, що робота за трудовим договором не звільняє особу від обов`язку самостійно сплачувати єдиний внесок до припинення адвокатської діяльності незалежно від отримання доходу (ас84).

Переглядаючи справу в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з наступного:

Згідно рішення Запорізької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатів №49 від 28.02.2021, ОСОБА_1 має право на зайняття адвокатською діяльністю (ас84).

Згідно трудової книжки, позивач з 02.01.2019 по 21.10.2019 працював на посаді головного юрисконсульта Концерну «Військторгсервіс». З 22.10.2019 працює на посаді начальника відділу капітального будівництва Центрального територіального управління капітального будівництва (ас9).  

ГУ ДПС в Запорізькій області на адресу позивача направлена вимога Ф-2593-49у від 20.11.2019 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18091гр26коп за період з січня 2018 року по вересень 2019 року відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів (ас8).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.  
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована або не сплачена в строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», особи, зазначені в пунктах 4 та 5-1 частини 1 цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», для платників, зазначених в пунктах 4 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5, 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Відповідно до абзацу 2 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», для платників, зазначених в пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно до абзацу 3 частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платники єдиного внеску, зазначені в пунктах 4, 5, 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Відповідно до абзацу 4 частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених в пунктах 4, 5 частини 1 статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. В разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.
Відповідно до частини 12 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Окружний суд правильно вказав, що якщо особа є найманим працівником, така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем. В іншому випадку матиме місце подвійна сплата єдиного внеску окремо за місцем роботи за трудовим договором, та окремо за адвокатську діяльність, яку особа не здійснює оскільки постійно працює як найманий працівник.

Водночас, якщо особа не перебуває в трудових відносинах і за неї ніхто не сплачує єдиний внесок, вищепереліченими нормами встановлений безальтернативний обов`язок особи, яка провадять незалежну професійну діяльність, зокрема адвоката, регулярно сплачувати єдиний внесок з дати видачі свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю до дати його припинення. При цьому в разі неотримання доходу, за будь яких умов, єдиний внесок має бути сплачений не менше розміру мінімального страхового внеску на місяць. Звільнені від обов`язкової сплати єдиного внеску тільки фізичні особи, які отримують пенсію або соціальну допомогу.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 працює за трудовим договором з 02.01.2019, а тому нарахування єдиного внеску за І - ІІІ квартали 2019 року в сумі 8262гр54коп є безпідставним. 

Натомість в 2018 році позивач за трудовим договором не працював та за нього не сплачувався єдиний внесок. Відтак нарахування єдиного внеску за 2018 рік в сумі 9828гр72коп є законним.   

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат, на суми яких відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», орган доходів і зборів в порядку, за формою та в строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України №449 від 25.04.2015 (далі Інструкція), в разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та не сплачених сум єдиного внеску, такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, які зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), застосовує до такого платника штрафні санкції.
Відповідно до абзаців 1-4 пункту 3 розділу VI Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. 
Відповідно до абзацу 6 пункту 3 розділу VI Інструкції, орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.
Відповідно до абзацу 11 пункту 3 розділу VI Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10гр.
Відповідно до абзацу 1 пункту 4 розділу VI Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою відповідно до додатку 6 (для юридичної особи) або за формою відповідно до додатку 7 (для фізичної особи).

Таким чином наявність в інформаційній системі даних про недоїмку надає право податковим органам надсилати вимогу про сплату заборгованості та відсутність акту перевірки в такому випадку не є порушенням частини 3 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», пунктів 3, 4 розділу VI Інструкції.     

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до частини 6 статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він змінює розподіл судових витрат. 
Оскільки вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску підлягає частковому скасуванню (45 відсотків нарахованої суми), стягненню підлягає сплачений судовий збір в сумі 378гр40коп (45 відсотків сплаченої суми).

Керуючись статтями 241-244, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Запорізькій області задовольнити частково. 

Скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.11.2020 та прийняти нову постанову.

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково. 

Скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби в Запорізькій області Ф-2593-49у від 20.11.2019 про сплату ОСОБА_1 недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині суми 8262гр54коп.

Вимогу Ф-2593-49у від 20.11.2019 в частині суми 9828гр72коп залишити в силі.

Скасувати заходи забезпечення позову - зупинення стягнення за вимогою Ф-2593-49у від 20.11.2019.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 378гр40коп за рахунок бюджетних асигнувань.

                    Постанова набирає законної сили з 29.07.2021 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               судді                                                                      О.В. Головко 

                               судді                                                                      С.М. Іванов