УХВАЛА

06 липня 2021 року 
м. Київ

Справа №  920/1081/20 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду                           Багай Н. О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Сумської міської ради
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2021 і
рішення Господарського суду Сумської області від 23.02.2021 у  справі

за позовом Сумської міської ради
до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго"
про  примусове виконання зобов`язань за договором

ВСТАНОВИВ:

16.06.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Сумської міської ради
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2021 (повний текст складено 12.05.2021) і рішення Господарського суду Сумської області від 23.02.2021 у справі №  920/1081/20, подана 07.06.2021 до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку.
Перевіривши матеріали касаційної скарги Сумської міської ради, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається норма права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.

Сумська міська рада у касаційній скарзі посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права з огляду на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування статей 4, 75 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 525, 526, 530, 610, 612 Цивільного кодексу України в подібних правовідносинах, тобто касаційна скарга подається на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Проте касаційна скарга Сумської міської ради оформлена з порушенням вимог статті 290 Господарського процесуального кодексу України, оскільки хоч і містить посилання на пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, але таке посилання не свідчить про належне обґрунтування підстави касаційного оскарження судових рішень.

Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання (якщо він наявний) та обґрунтувати мотиви незгоди з таким висновком.

У касаційній скарзі Сумської міської ради викладено обставини справи №  920/1081/20, обґрунтування того, в чому, на думку скаржника, полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень. Водночас обґрунтування передбаченої (передбачених) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підстави (підстав) скаржником не наведено.

Відповідно до частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Отже, для усунення недоліків касаційної скарги Сумська міська рада має навести та обґрунтувати передбачену (передбачені) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підставу (підстави) подання цієї скарги (із урахуванням змісту цієї ухвали).

У разі невиконання у встановлений законом строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржникові.

Керуючись статтями 234, 290, 291, частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Сумської міської ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2021  і рішення Господарського суду Сумської області від 23.02.2021 у справі №  920/1081/20 залишити без руху до 02.08.2021, але строк виконання цієї ухвали не може перевищувати десяти днів із дня вручення її скаржникові. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не  підлягає.

Суддя                                                                                                          Н. О. Багай