Справа № 2-1623/11

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        16 серпня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        КУШТАНА Б.П., ГОТРИ Т.Ю.
за участю секретаря                ЖГАНИЧ К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 2-1623/11 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»» про заміну стягувача у справі зі стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» боргу солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 22 березня 2021 року, повний текст якої складено 22 березня 2021 року, головуюча суддя Логойда І.В., -

встановив:

ТОВ ФК «Інвестохіллс Веста» 03.03.2021 звернулося до суду із зазначеною заявою мотивуючи таким.
11.07.2011 Ужгородським міськрайонним судом ухвалено рішення в справі № 2-1623/11 за позовом ПАТ «Банк Форум»» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення з останніх солідарно на користь банку боргу за кредитним договором від 30.05.2008 № 0052/08/26-KL.
За договором від 02.04.2019 № 0002/19/15 про відступлення прав вимоги, укладеним між ПАТ «Банк Форум» і ТОВ «Фінансова компанія «Веста»», ТОВ ФК «Веста» набуло право вимоги за кредитним договором від 30.05.2008 № 0052/08/26-KL. 06.08.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста»» було перейменоване на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»».
Відповідно до ст. 512 ч. 1, ст. 514 ЦК України, новий кредитор набуває прав і обов`язків первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент відступлення відповідних прав, якщо інше не передбачено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні на підставі відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва і можлива на будь-якій стадії процесу. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження.
У разі вибуття однієї зі сторін у виконавчому провадженні суд за заявою сторони або заінтересованої особи замінює таку сторону правонаступником (ст. 15 ч. 5 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ч. 1 ЦПК України).
Посилаючись на ці обставини, на те, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим і підлягає виконанню, заявник просив замінити стягувача, який вибув – Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» на його правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»» (код ЄДРПОУ 41264766, 04080, м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, 8 «а», офіс 111) у справі № 2-1623/11 за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0052/08/26-KL.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22.03.2021 заяву задоволено, замінено стягувача, який вибув – Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» на його правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»» (код ЄДРПОУ 41264766, 04080, м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, 8 «а», офіс 111) у справі № 2-1623/11 за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0052/08/26-KL.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із її обґрунтованості, з того, що правонаступництво, яке відбулося встановленим порядком у матеріальних правовідносинах, має наслідком і правонаступництво у відповідних процесуальних відносинах, в тому числі, з виконання рішення суду.

Боржник ОСОБА_3 оскаржив ухвалу суду першої інстанції як постановлену з порушенням вимог закону. У скарзі наводить такі доводи.
Суд не взяв до уваги, що виконавче провадження відсутнє, тоді як заміна стягувача можлива лише в межах відкритого виконавчого провадження. Виконавче провадження суд не витребовував, питання про наявність чи відсутність боргу не з`ясував.
Про договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором боржнику не було відомо. В ухвалі суду не міститься посилання на докази, якими підтверджується відступлення прав вимоги.
Апелянт був позбавлений можливості особисто взяти участь у судовому засіданні та надати докази і пояснення.
Оскільки виконавчий лист видавався первісному стягувачу і той пред`являв його до примусового виконання, суд допустив подвійне стягнення боргу.
Апелянт просить ухвалу суду скасувати, в задоволенні заяви про заміну стягувача відмовити.

У відзиві на апеляцію заявник ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»» вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін. Зазначає, зокрема, що правонаступництво Товариства як стягувача ґрунтується на матеріально-правовому правонаступництві як кредитора у боргових відносинах, що виникло поза межами виконавчого провадження, а без заміни стягувача боргу заявник не в змозі реалізувати свої права у виконавчому провадженні як сторони та домогтися виконання рішення суду, яке є обов`язковим. Апелянт жодним чином не спростував обґрунтованості заяви нового кредитора та законності судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника боржника ОСОБА_1 адвоката Ракущинця А.А., який апеляцію боржника ОСОБА_3 вважає обґрунтованою, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, обговоривши доводи учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11.07.2011 у справі № 2п-6919/10 за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості стягнуто з відповідачів солідарно на користь ПАТ «Банк Форум»: заборгованість за кредитним договором №0052/08/26-KL від 30.05.2008 у розмірі 419134,67 грн; штрафні санкції у вигляді пені на прострочену суму та відсотки в розмірі 24506,79 грн; судові витрати у розмірі 1820,00 грн (а.с. 33-35).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 21.06.2012 заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_1 від 24.05.2012 про розстрочення виконання рішення суду задоволено, розстрочено боржникам заборгованість у розмірі 419134,67 грн, штрафні санкції в сумі 24506,79 грн і судові витрати у розмірі 1820,00 грн, рівними частинами, щомісячно розміром 5000,00 грн, періодом з дати набрання законної сили даною ухвалою до повного виконання рішення суду (а.с. 37-38, 44-45).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, постановою головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сухана М.М. від 19.08.2016 відкрито виконавче провадження № 51994639 щодо примусового виконання виконавчого листа від 13.02.2014 № 2-1623/11, виданого Ужгородським міськрайонним судом, стосовно боржника ОСОБА_1 , дані про закінчення виконавчого провадження у витягу не зафіксовані (а.с. 53-55).

На підставі протоколу електронного аукціону від 21.02.2019 № UA-EA-2019-01-31-000076-b і договору від 02.04.2019 № 0002/19/5 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, до числа яких входить і кредитний договір № 0052/08/26-KL (а.с. 56-65, 67-69), ТОВ ФК «Веста», яке згідно з даними протоколу загальних зборів учасників від 06.08.2019 № 06/08-2019 було перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», стало правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Форум», набуло право вимоги до позичальників (а.с. 70-71).

Отже, в силу положень ст. 202, ст. 512 ч. 1 п. 1, ст. 514, ст. 517 ч. 1 ЦК України та умов договорів відбулася заміна кредитора в зобов`язанні з ПАТ «Банк Форум» на ТОВ ФК «Інвестохіллс Веста». Правомірність правочину презюмується, договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 204, 629 ЦК України). Тож відповідне правонаступництво відбулося встановленим порядком.

Конституцією України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України (ст. 124 ч. 5 в редакції, що була чинною до 30.09.2016). Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, яка є чинною з 30.09.2016, судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Аналогічні положення щодо обов`язковості виконання на всій території України судового рішення, що набрало законної сили, встановлені й частиною 1 статті 14 ЦПК України, а частина 2 цієї статті містить правило, відповідно до якого невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (у редакції на час ухвалення судом рішення про стягнення боргу), що відповідає положенням ст. 18 редакції цього Кодексу, чинної з 15.12.2017.

Рішення суду, що набрало законної сили, за заявою особи, на користь якої воно ухвалено, звертається до виконання (ст. 368 і ст. 431 ЦПК України відповідних редакцій ЦПК України). Реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, що підтверджується і висловленою Європейським судом з прав людини правовою позицією у «пілотному» рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15.10.2009 (заява № 40450/04) і в багатьох інших справах як щодо України, так і щодо інших країн.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, сукупністю дій органів і посадових осіб, визначених у законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією, Законами України та іншими нормативно-правовими актами (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження (Закон № 606-XIV), що у відповідній частині був чинним до 05.10.2016, ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII), що набрав чинності з 05.10.2016). Дії, що вчиняються під час виконавчого провадження, є за своєю правовою природою процесуальними, що окрім змісту відповідного законодавства підтверджується й правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у ряді справ (постанова від 23.04.2014 у справі № 6-26цс14, постанова від 19.08.2014 у справі № 3-56гс14, постанова від 30.03.2016 у справі № 6-2411цс15 та ін.) та практикою Верховного Суду.

За приписами ст. 442 ч.ч. 1, 2 ЦПК України, ст. 15 ч. 5 Закону № 1404-VIII, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Ці правила застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ст. 442 ч. 5 ЦПК України). Відповідні цим нормам закону положення містить і п. 12 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін`юсту України від 02.04.2012 № 512/5 (реєстрація в Мін`юсті України від 02.04.2012 за № 489/20802).

Верховний Суд у постановах від 15.05.2019 у справі № 370/2464/17, від 09.12.2019 у справі № 2-3627/09 висловив правові позиції, відповідно до яких, зокрема:
заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу;
згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник;
за змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником;
виходячи із цих норм, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення?права вимоги) на?стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора;
така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі, зокрема, відступлення права вимоги;
у зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини?5 статті 15 Закону № 1404-VIII, статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження;
виходячи зі змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону № 1404-VIII, з урахуванням положень ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав, зокрема, відступлення вимоги (цесія), до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача;
підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах;
норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин;
таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу; без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом № 1404-VIII;
звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України та??ст. 15 Закону № 1404-VIII.

Таким чином, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Зазначене підтверджується, окрім наведених вище, висновками Верховного Суду у постановах, зокрема, від 15.08.2018 у справі № 190/2119/14-ц, від 31.10.2018 у справі № 201/8548/16-ц, від 05.12.2018 у справі № 643/4902/14-ц, від 01.04.2020 у справі № 344/14408/15-ц, від 29.12.2020 у справі № 0910/2-103/2011, від 29.03.2021 у справі № 2-5356/10.

Твердження апелянта про начебто подвійне стягнення боргу в рамках виконавчого провадження необґрунтоване та не підтверджується доказами. Поза тим, з наявних матеріалів убачається, що виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_1 триває, солідарному стягненню підлягає борг, визначений рішенням суду, учасники виконавчого провадження (проваджень) мають право і можливість врегульовувати всі питання, пов`язані з фактичним стягненням саме визначеного судом боргу, в тому числі, пов`язані з недопущенням подвійного чи надмірного стягнення, реалізуючи свої права в рамках такого провадження (проваджень).

Міркування апелянта про порушення його процесуальних прав під час розгляду судом питання про заміну стягувача боргу необґрунтовані та спростовуються матеріалами справи, в яких наявні датовані 15.03.2021 заяви ОСОБА_3 про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення судового засідання, що свідчить про обізнаність сторони про дату та час судового розгляду (а.с. 92, 93). Учасник процесу, якщо бажав подати свої пояснення, зокрема, письмові, чи докази, мав час і можливість це зробити до ухвалення судового рішення, доказів наявності будь-яких перешкод для цього немає. Наостанок, явка ОСОБА_4 до суду не визнавалася обов`язковою, а його неявка в судове засідання не перешкоджала розгляду справи (ст. 442 ч. 3 ЦПК України).

Відтак доводи апеляційної скарги не спростовують правильності вирішення судом першої інстанції питання про заміну стягувача боргу, не впливають на вірні по суті висновки суду, тому на підставі ст. 375 ЦПК України апеляцію слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд –

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_3  залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 22 березня 2021 року – без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 20 серпня 2021 року.

Судді