У Х В А Л А        
 
13 серпня 2021 року
м. Київ
 
справа № 536/1796/18
провадження № 61-13204ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Сидоровою Юлією Вікторівною , на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 01 вересня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,
встановив:
У жовтні 2020 року   ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до   ОСОБА_1 , у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 127 172, 90 грн.
Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 01 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 14 липня 2021 року,позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання спільної доньки ОСОБА_4 у розмірі 127 172, 90 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 704, 80 грн.
У серпні 2021 року представник   ОСОБА_1 - адвокат Сидорова Ю. В. засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 01 вересня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 липня 2021 року .
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, виходячи з наступних підстав.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
За приписами частини шостої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною в силу вимог закону.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;                  б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, є безпідставними, оскільки заявник не навів логічного обґрунтування таких посилань, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Керуючись статтею 129 Конституцій України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником Сидоровою Юлією Вікторівною , на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 01 вересня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 липня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві, про стягнення пені за прострочення сплати аліментіввідмовити. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               М. Ю. Тітов
 
                                                                                                          І. О. Дундар
 
                                                                                                          Є. В. Краснощоков