ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" серпня 2021 р.                                                          Справа №914/231/21
м. Львів
Західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого - судді                                        Матущака О.І.
суддів:                                                  Бойко С.М.
                                                            Бонк Т.Б.

за участю секретаря судового засідання Гулик Н.Г.
за участю представника учасників у справі від:
прокуратури: Винницька Л.М.
позивача: Лемішко М.І. (в порядку самопредставництва); 
відповідача: не з`явився.

розглянувши апеляційну скаргу                    Товариства з обмеженою відповідальністю                                                                       “Глобаленергосервіс”, б/н від 10.06.2021 

на рішення                                                  Господарського суду Львівської області від                                                                        19.05.2021 (суддя О.З. Долінська)

у справі                                                   №914/231/21

за позовом:                                                  Заступника керівника Львівської обласної                                                                       прокуратури, м. Львів

в інтересах держави в особі:                    Добросинсько – Магерівської сільської ради                                                                       Львівського району Львівської області,                                                                                 с.Добросин, Жовківський район, Львівська                                                                       область

до відповідача:                                        Товариства з обмеженою відповідальністю                                                                       “Глобаленергосервіс”, с. Дев`ятир, Жовківський                                                                       район, Львівська область

про                                                            розірвання договору оренди землі та повернення                                                                       земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.
До Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Заступника керівника Львівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі: Добросинсько – Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю “Глобаленергосервіс” про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки.
Позовні вимоги обґрунтовані систематичним порушенням відповідачем умов договору оренди землі в частині повноти та своєчасності сплати орендної плати, що є самостійною підставою для розірвання зазначеного договору.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.05.2021 позовні вимоги задоволено повністю; розірвано договір оренди земельної ділянки з наступними змінами згідно з додатковою угодою від 31.05.2019, укладений між Добросинською сільською радою Жовківського району Львівської області та ТОВ “Глобаленергосервіс”. Зобов`язано ТОВ “Глобаленергосервіс” повернути на користь держави в особі Добросинсько - Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області земельну ділянку площею 20,0000 га кадастровий номер 4622783200:04:000:0117. 
Рішення суду мотивоване тим, що з березня 2020 року відповідач неодноразово допускав прострочення сплати орендної плати. При цьому, з покликанням на практику Верховного Суду місцевий господарський суд зазначив, що неналежне виконання умов договорів, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати з урахування її індексації також є порушенням умов договорів оренди, яке дає право орендодавцям вимагати розірвання таких договорів, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість. 
Щодо обґрунтованості представництва прокурором інтересів держави при зверненні із позовною заявою суд зазначив, що порушення інтересів держави полягає в користуванні відповідачем земельною ділянкою комунальної власності із земель енергетики без здійснення плати за неї у обсязі та в строки, які передбачені умовами договору, внаслідок чого до бюджету не надходять значні кошти. Зазначене спричиняє шкоду державним інтересам та підриває економічну безпеку держави в цілому. При цьому судом встановлено дотримання прокурором при зверненні до суду ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та не вжиття сільською радою належних заходів для здійснення захисту інтересів територіальної громади. 
Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи. 
Відповідачем подано апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. У своїй апеляційній скарзі скаржник покликається на порушення судом норм процесуального права та неправильну оцінку доказів, з огляду на такі обставини:
-           прокурор не мав права звертатися до суду в інтересах територіальної громади в особі відповідної сільської ради; 
-           прокурором необґрунтовано, у чому полягають інтереси держави у даній справі;
-           прокурором недотримано порядку, визначеного ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки відсутні докази звернення до сільської ради з вимогою щодо вжиття заходів, спрямованих на розірвання договору оренди, а також не надано сільській раді можливості, тобто розумного строку, самостійно відреагувати на вказане порушення інтересів держави.
Львівською обласною прокуратурою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує такими обставинами:
-           систематична несплата відповідачем орендної плати за землю порушує право даної територіальної громади на володіння, ефективне користування і розпорядження на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, у зв`язку з чим місцевий бюджет недоотримує значні кошти;
-           саме Добросинсько - Магерівська сільська рада Львівського району Львівської області є отримувачем коштів за її використання, а тому прокурор звертався в інтересах належного органу;
-           при наявності факту систематичної несплати орендної плати відповідачем, про який достеменно було відомо сільській раді, органом місцевого самоврядування не вживалися належні заходи щодо розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки орендодавцю. Зазначене свідчить про бездіяльність компетентного органу та є обґрунтованою підставою для застосування представницьких функцій прокуратурою з метою захисту інтересів держави;
-           щодо дотримання порядку звернення до суду, визначеного ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», зазначає, що 02.12.2020 Львівська обласна прокуратура звернулася до Добросинської сільської ради і з листом №15/1-350вих-20, в якому повідомила сільську раду про наявність у ТОВ «Глобаленергосервіс» систематичної заборгованості з орендної плати за землю. Разом з тим, просила проінформувати прокуратуру про вжиті заходи щодо стягнення боргу з орендної плати за землю, розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки, або проінформувати про причини невжиття таких заходів. 24.12.2020 прокуратурою повторно надіслано лист сільській раді, а листом від 14.01.2021 прокуратура повідомила Добросинсько – Магерівську сільську раду про намір звернутися до суду із зазначеним позовом. 
У поданому відзиві Добросинсько - Магерівська сільська рада Львівського району Львівської області підтримує позицію прокуратури, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення господарського суду – без змін. Не заперечує, що сільською радою дійсно не вжито заходів щодо захисту інтересів територіальної громади, а тому, враховуючи порушення умов договору оренди землі, вважає обґрунтованим та правомірним звернення прокуратури до суду із вказаним позовом.
Інших клопотань, заяв в порядку  ст.207 ГПК України  сторонами заявлено не було.
В судове засідання з`явилися прокурор та представник сільської ради, які навели заперечення щодо апеляційної скарги, просили в її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник апелянта в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був завчасно повідомлений, оскільки усі процесуальні документи у справі надсилалися йому на електронну пошту, зазначену в апеляційній скарзі.
Фактичні обставини справи.
Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 14.05.2018 між Добросинською сільською радою (надалі орендодавець, позивач у справі) та ТОВ «Глобаленергосервіс» (надалі - орендар, відповідач у справі) укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4622783200:04:000:0117, площею 20,0000 га, яка розташована в с. Добросин, Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області (надалі договір оренди).
Відповідно до п.п. 1.1, 2.1, 2.2 договору оренди орендодавець, на підставі рішення Добросинської сільської ради № 5 від 20.03.2018 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 20.0000 га, кадастровий номер 4622783200:04:000:0117 для будівництва та обслуговування сонячної електростанції, яка знаходиться в с.Добросин Добросинської сільської ради, Жовківського району Львівської області. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 20,0000 гектарів, у тому числі 20,0000 га для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, КВЦПЗ 14.01. кадастровий номер земельної ділянки: 4622783200:04:000:0117. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 20,0000 га становить 8 038 770,48 грн. 
31.05.2019 між Добросинською сільською радою та ТОВ «Глобаленергосервіс» укладено додаткову угоду про зміну договору оренди землі від 14.05.2018. Сторони погодили внести зміни до п. 2.2 договору, виклавши його у наступній редакції: Нормативно грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 4622783200:04:000:0117 на дату укладення додаткової угоди становить 9 279 920,00 грн. (з урахуванням коефіцієнту індексації за 2019 рік). 
Сторони погодили внести зміни до п.4.1 договору, виклавши його у наступній редакції: Річна орендна плата з 01.06.2019 року вноситься орендарем у безготівковій грошовій формі у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 742 393,60 грн. без ПДВ в рік.
Відповідно до п. 2.3, 2.4 договору оренди, на земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна чи інфраструктури. Земельна ділянка не має недоліків, що можуть перешкоджати ефективному її використанню. 
В пункті 3.1 Договору оренди зазначено, такий укладено на строк 49 років. 
У встановленому Законом України «Про оренду землі» та договором оренди порядку земельна ділянка передана орендарю, що підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки до договору оренди землі від 14.05.2018. У вказаному акті прийому-передачі земельної ділянки зазначено, що відповідно до умов договору орендодавець передав, а орендар прийняв на підставі рішення XVII сесії VII Добросинської сільської ради № 5 від 20.03.2018 в строкове, платне користування земельну ділянку площею 20,0000 га, яка розташована на території с.Добросин Жовківського району Львівської області. Площа земельної ділянки становить 20,0000 га. Земельній ділянці присвоєно наступний кадастровий номер - 4622783200:04:000:0117. Об`єкт оренди переданий в задовільному стані з повним комплектом відповідної документації. З моменту підписання цього акту право користування на об`єкт оренди переходить від орендодавця до орендаря (п.п. 1, 2, 3, 4, 5 акту прийому-передачі). Вказаний акт прийому-передачі підписаний повноважними представниками сторін, підписи засвідчені печатками юридичних осіб і такий долучено до матеріалів справи.
Державним реєстратором 17.05.2018 зареєстровано право комунальної власності на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності: 26276281) та зареєстровано право оренди земельної ділянки ТОВ «Глобаленергосервіс» (номер запису про інше речове право: 26276868) зі строком дії права оренди на 49 років. Інші відомості про спірну земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.
З долученого до матеріалів справи акту обстеження земельної ділянки від 11.03.2021 вбачається, що начальником земельного відділу Добросинсько-Магерівської сільської ради Кожушко Любов`ю Федорівною за участю спеціаліста II категорії земельного відділу Добросинсько-Магерівської сільської ради Черховського Василя Васильовича, провідного спеціаліста земельного відділу Добросинсько-Магерівської сільської ради Клуб Людмили Богданівни та голови комісії з питань земельних відносин, земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища, природокористування та охорони довкілля Добросинсько-Магерівської сільської ради Клуба Андрія Михайловича відповідно до ст.ст. 12,189 ЗК України, проведено обстеження земельної ділянки за адресою: с.Добросин, Жовківського району, Львівської області. У результаті обстеження земельної ділянки загальною площею 20,0000 га з кадастровим номером 4622783200:04:000:0117, яка знаходиться в оренді ТОВ «Глобаленергосервіс», комісією встановлено, що на даній земельній ділянці відсутні об`єкти будівництва.
Пунктами 4.1, 4.3 та 4.4 договору оренди передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у безготівковій грошовій формі і становить 4% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що становить 321 550,82 грн без ПДВ в рік (згідно з додатковою угодою від 31.05.2019 - 8% відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 742 393,60 грн без ПДВ в рік) та вноситься орендарем щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Орендна плата сплачується орендарем на р/р 33219812700303 в ГУ ДКСУ у Львівській області, МФО 825014, ЄДРПОУ 04371727 (одержувач місцевий бюджет Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області), код платежу 13050200.
Відповідно до п. 8.1.1 договору оренди орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
У пункті 8.4.3 договору оренди зазначено, що орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату.
Разом з тим, у пункті 11.3 договору оренди сторони погодили, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених цим договором.
Як вбачається з інформацій, наданої ГУ ДПС у Львівській області від 11.11.2020 за вих. № 8834/9/13-01-04-04-12 та від 14.01.2021 за вих. №146/5/13-01-04-02 з 20.05.2019, ТОВ «Глобаленергосервіс» допускається систематична заборгованість з орендної плати за землю за договором оренди землі від 14.05.2018, предмет договору - земельна ділянка площею 20,0000 га з кадастровим номером 4622783200:04:000:0117, яка розташована в с. Добросин Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області, та становить 803 582,7 грн. ( в т.ч. пеня - 290,72 грн).
Окрім цього, на запит обласної прокуратури від 03.12.2020 за вих. № 15/1-361 вих-20, ГУ ДПС у Львівській області 17.12.2020 за вих. № 9825/9/13-01-04-04-12 направлено до обласної прокуратури завірені копії декларацій з плати за землю, поданих відповідачем за 2019 та 2020 роки.
Із зазначених декларацій вбачається, що ТОВ «Глобаленергосервіс» самостійно задекларовано податкові зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 4622783200:04:000:0117 на 2019 рік згідно з податковою декларацією від 20.05.2019 - 321 550,82 грн (26 795,9 в місяць), а згідно з податковою декларацією від 16.08.2019 - 568 173,78 грн (26 795,9 в місяць) та на 2020 рік - 742 393,60 грн (61 866,14 грн. в місяць)
Водночас Добросинсько - Магерівська сільська рада листами № 3 від 09.12.2020 та № 99 від 11.01.2021 на запити обласної прокуратури повідомила, що з березня 2020 року ТОВ «Глобаленергосервіс» орендну плату за землю за договором не сплачує взагалі, заборгованість з орендної плати становить 620 687,34 грн.
У зв`язку із зазначеним, прокурор просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки,  укладений між Добросинською сільською радою Жовківського району Львівської області та ТОВ «Глобаленергосервіс» та зобов`язати ТОВ «Глобаленергосервіс» повернути на користь держави в особі Добросинсько - Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області вказану земельну ділянку.
Оцінка суду.
Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання договірних зобов`язань у орендних відносинах.
Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України та ч. 1 ст. 283 ГК України  за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендарю) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
Згідно з ст. 125 Земельного кодексу України (ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відтак, з 14.05.2018 у орендаря виникло право оренди на спірну земельну ділянку, а також права та обов`язки орендаря за оскаржуваним договором оренди землі.
Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою (ст. 93 ЗК України). 
Відповідно до ст. 206 ЗК України, ст. 270 Податкового кодексу України (ПК України) використання землі в Україні є платним, а земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, є об`єктом оподаткування. 
Відповідно до ст. 13, 15 Закону України «Про оренду землі», ст. 792 Цивільного кодексу України (ЦК України) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. 
Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (ст. 96 ЗК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 21, 24, 25 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до  ПК України).
Орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної    ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.
Під систематичною несплатою орендної плати, відповідно до ст. 782 ЦК України, необхідно розуміти невнесення наймачем плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтями 526, 530, 610, 611 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.
Аналогічний припис містять п. п. 1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.
Така ж відповідальність за невиконання умов договору оренди встановлена ст. 36 Закону України «Про оренду землі».
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 31, ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
На вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Пунктом "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Разом з тим згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, необхідно зазначити, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст.651 ЦК України. 
Оскільки законодавець визначає однією із істотних умов договору оренди землі орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Невиплата орендної плати є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа (відповідну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №912/1385/17 та постанові Верховного Суду від 22.06.2020 у справі № 922/2216/19).
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТОВ «Глобаленергосервіс» допускається систематична заборгованість з орендної плати за землю за договором оренди землі від 14.05.2018, предмет договору - земельна ділянка площею 20,0000 га з кадастровим номером 4622783200:04:000:0117 (земельна ділянка розташована в с. Добросин Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області) та становить 803 582,7 грн. ( в т.ч. пеня - 290,72 грн).
Із декларацій з плати за землю, поданих відповідачем за 2019 та 2020 роки, вбачається, що ТОВ «Глобаленергосервіс» самостійно задекларувало податкові зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 4622783200:04:000:0117 на 2019 рік згідно з податковою декларацією від 20.05.2019 - 321 550,82 грн. (26 795,9 в місяць), а згідно з податковою декларацією від 16.08.2019 -568 173,78 грн. (26 795,9 в місяць) та на 2020 рік - 742 393,60 грн. (61 866,14 грн. в місяць)
Водночас Добросинсько-Магерівська сільська рада листами від 09.12.2020 № 3, від 11.01.2021 № 99 на запити обласної прокуратури повідомила, що з березня 2020 року ТОВ «Глобаленергосервіс» орендна плата за землю за договором не сплачується взагалі, заборгованість становить 620 687,34 грн.
Наведене свідчить про систематичне порушення відповідачем умов договору оренди землі в частині повноти та своєчасності сплати орендної плати.
Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є самостійною підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10.02.2021 у справі № 923/1001/19).
З огляду на зазначене та те, що внаслідок порушення відповідачем умов договору оренди, позивач позбавлений можливості отримувати орендні платежі, на які він розраховував під час укладення цього договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для розірвання договору оренди та, відповідно, повернення земельної ділянки у на користь держави в особі Добросинсько - Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області.

Щодо обґрунтування прокурором підстав для представництва інтересів держави, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України органи прокуратури здійснюють представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Частиною 3 ст. 53 ГПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Виходячи з вимог ст. 1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави, у випадках, передбачених законом.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
«Нездійснення захисту» має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
«Здійснення захисту неналежним чином» має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 статті ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Таким чином, з урахуванням вимог чинного законодавства, прокуратурі при зверненні до суду із позовом необхідно зазначити: 1) в чому полягає інтерес держави та 2) нездійснення чи неналежне здійснення захисту такого інтересу уповноваженим органом.
В даному випадку прокуратурою обґрунтовано та вірно встановлено місцевим господарським судом, що порушення інтересів держави полягає в користуванні відповідачем земельною ділянкою комунальної власності із земель енергетики без здійснення плати за неї у обсязі та в строки, які передбачені умовами укладеного договору, внаслідок чого до місцевого бюджету не надходять значні кошти.
Так, відповідно до вимог ст. ст. 13, 14 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу, а земля перебуває під особливою охороною держави.
Відповідно до ч. 3 ст. 142 Конституції України держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування.
Згідно з ст. 5 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів. Місцевими бюджетами є бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування. Бюджетами місцевого самоврядування є бюджети територіальних громад сіл, їх об`єднань, селищ, міст (у тому числі районів у містах), бюджети об`єднаних територіальних громад.
За змістом ст. 14.1.147, ст. 265.1.3, ст. 10.1.1 ПК України плата за землю є місцевим податком.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 69 Бюджетного кодексу України визначено, що до доходів загального фонду бюджетів міст районного значення, сільських, селищних бюджетів належить податок на майно, що зараховується до бюджетів місцевого самоврядування. Згідно Класифікації доходів бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2011 № 14, орендна плата за землю з юридичних осіб (код доходів бюджетної класифікації 18010600) є складовою податку на майно.
Земельна ділянка, надана у користування відповідачу за договором оренди землі від 14.05.2018  перебуває на адміністративній території с. Добросин Жовківського району Львівської області.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 718-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Львівської області» Добросинська територіальна громада увійшла до складу Добросинсько-Магерівської об`єднаної територіальної громади, а тому Добросинсько-Магерівська сільська рада Львівського району Львівської області є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Добросинської сільської ради Жовківського району (докази містяться в матеріалах справи).
З огляду на вищевикладене та вимоги чинного законодавства, саме Добросинсько - Магерівська сільська рада Львівського району Львівської області є отримувачем коштів за її використання.
Дотримання належного економічного регулювання земельних правовідносин, забезпечення надходжень платежів з орендної плати до місцевих бюджетів у законодавчо визначених межах шляхом їх вірного правового врегулювання безпосередньо належить до інтересів держави (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 11.05.2016 у справі №6-824цс16).
Таким чином, ненадходження коштів зі сплати орендної плати, надходження їх несвоєчасно та не в повному розмірі призводить до спричинення шкоди державним інтересам та підриву основ фінансово-економічної діяльності держави та економічної безпеки держави в цілому.
Інтерес держави полягає у міцному та самодостатньому місцевому самоврядуванні кожної територіальної громади, а держава в свою чергу гарантує наділення органів місцевого самоврядування певними державними повноваженнями та надає можливість населенню управляти власними справами, спільно приймати рішення та діяти з метою їх реалізації.
Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 3 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, що передбачено п. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Згідно з положеннями ч. 1 вказаної статті органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.
Виходячи із наведених норм законодавства, «державним» (суспільним, публічним) інтересом для звернення прокурора до суду із даним позовом є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання припинення істотного порушення орендарем договору, шляхом його розірвання, оскільки орендодавець позбавляється того, на що розраховував при укладенні договору, зокрема, своєчасного та в повному обсязі надходження платежів з орендної плати за землю до місцевого бюджету.
З урахуванням наведеного, систематична несплата відповідачем орендної плати за землю, а також її сплата несвоєчасно та не в повному розмірі, порушує право даної територіальної громади на володіння, ефективне користування і розпорядження на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй; ослаблює економічні інтереси органу місцевого самоврядування з огляду на наповненість місцевого бюджету через ненадходження коштів.
Враховуючи зазначене, доводи апелянта в частині відсутності інтересів держави як підстави для звернення прокурором до суду із зазначеним позовом є безпідставними та спростовуються вищезазначеним.
Суспільство, Український народ як сукупність окремих суб`єктів, індивідів, людей, також має, з огляду на ст. ст. 1, 3, 6-8, 13, 14, 41 Конституції України, конституційне право правомірно очікувати захисту суспільних інтересів у вигляді адекватної реакції держави на випадки порушення законності при вирішені земельних питань, правомірно очікувати і розраховувати на те, що держава вживатиме усіх можливих законних заходів для відновлення становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю.
Згідно Європейської хартії місцевого самоврядування 1985 року, ратифікованої Законом України від 15.07.1997 № 452/97-ВР, органи місцевого самоврядування при вирішенні відповідної частини публічних (суспільних) справ (publicaffairs) діють під власну відповідальність в інтересах місцевого населення, й у правовій системі держав-учасниць, зокрема у сфері адміністративного контролю за органами самоврядування, має забезпечуватись співмірність (баланс) між заходами контролю та важливістю інтересів, які контролюючий орган має намір захищати (ст. 3, ст. 8).
Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, відповідно до ст. ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Частиною 1 ст. 83, ч. 1 ст. 122 ЗК України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст є комунальною власністю. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Повноваження органів місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади, у сфері регулювання земельних відносин, визначені у ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Зокрема, до відання виконавчих органів селищних рад належать власні (самоврядні) повноваження, такі як справляння плати за землю, та делеговані повноваження, а саме здійснення контролю за додержанням земельного законодавства, у тому числі щодо своєчасності надходження в місцевий бюджет коштів за користування землями територіальної громади.
Добросинсько - Магерівська сільська рада Львівського району Львівської області відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України є органом, який від імені територіальної громади здійснює права власника щодо спірної земельної ділянки.
Відтак, органом, уповноваженим розпоряджатись від імені територіальної громади спірною земельною ділянкою відповідно до закону та умов договору є Добросинсько - Магерівська сільська рада Львівського району Львівської області.
Як встановлено судом, за відповідачем рахується заборгованість з орендної плати за землю, надану йому в користування за оскаржуваним договором, розмір якої постійно зростає. Вказані обставини безумовно порушують інтереси територіальної громади, як складової держави, оскільки бюджет недоотримує значні кошти, однак вищезазначене залишилось поза увагою органу місцевого самоврядування Добросинсько - Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, який є представницьким органом та повинен вживати ефективних заходів до забезпечення захисту інтересів громади. Добросинсько - Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області не вжито заходів до захисту інтересів громади, ні як стороною договору, ні шляхом реалізації наданих законом повноважень як органом місцевого самоврядування, як це вбачається із переписки, яка долучена до позовної заяви прокурором із Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області. 
Вказане також порушує принцип раціонального використання земель, закріплений ст. 5 ЗК України, оскільки земля як основне національне багатство, як власність Українського народу, повинна використовуватись найефективнішим способом для задоволення потреб громадян.
Необхідно зазначити, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.
Поряд з цим в контексті сфери правовідносин у даній справі, зокрема, законності користування земельною ділянкою комунальної власності, важливу роль відіграє конституційний принцип законності реалізації права власності на комунальне майно в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 зробила правовий висновок про те, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу (п. 37 Постанови).
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу (аналогічні правові висновки зазначено Верховним Судом у постанові від 30.07.2020 у справі № 904/5598/18).
Судом першої інстанції встановлено, що з листів Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області № 3 від 09.12.2020 та Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області № 99 від 11.01.2021 вбачається, що на усунення наявних порушень щодо повноти і своєчасності сплати орендної плати за спірну земельну ділянку, 27.10.2020 відповідачу скеровано лист щодо необхідності сплати заборгованості, яка утворилась з березня 2020 року та на той час становила 498 660 грн., однак такий залишився без відповідного реагування.
Незважаючи на те, що ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем і відповідачем, зокрема звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування, питання припинення правовідносин засобами цивільно-правового реагування, радою не вирішувалось.
При цьому, з цих листів вбачається, що при наявності факту систематичної несплати орендної плати відповідачем, цивільно - правові заходи щодо розірвання договору та повернення земельної ділянки орендодавцем, згідно наявних повноважень, не вживалися. Про причини незастосування заходів, спрямованих на розірвання договору оренди, а так само обставини, які перешкоджали застосуванню заходів позовного характеру позивачем прокуратуру не проінформовано.
Вказані обставини підтверджують бездіяльності позивача та обґрунтованість підстави для застосування представницьких повноважень прокурором з метою захисту порушених інтересів держави.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу також на те, що сама Добросинсько-Магерівська сільська рада Львівського району Львівської області у поданому відзиві зазначає про те, що сільською радою дійсно не вжито заходів щодо захисту інтересів територіальної громади, а тому, враховуючи порушення умов договору оренди землі, вважає обґрунтованим та правомірним звернення прокуратури до суду із вказаним позовом.
Незвернення позивача до суду в даному випадку свідчить про нездійснення захисту порушених інтересів територіальної громади уповноваженим органом та є правовою підставою для звернення прокуратури до суду з позовом.
Таким чином, позивач з березня 2020 року не подав до суду позову, як ефективний спосіб захисту порушених прав, з приводу розірвання договору та повернення земельної ділянки, що свідчить про неналежне здійснення своїх повноважень протягом розумного строку, як про це зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.
Окрім цього, що стосується «розумності строку», про які зазначається в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 слід зазначити, що такі строки слід рахувати з моменту коли компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.
В силу вищенаведених норм Земельного, Цивільного, Податкового та Бюджетного кодексів України, Законів України «Про оренду землі», «;Про місцеве самоврядування в Україні», інших нормативно-правових актів, прийнятими відповідно до них, умов Договору та наданих повноважень позивач не міг не знати про тривале істотне порушення відповідачем умов договору щодо повноти та своєчасності сплати орендної плати за спірну земельну ділянку.
У даному випадку вбачається, що орендодавець, як сторона договору, незважаючи на очевидний характер порушень з боку відповідача, володіючи інформацією про допущені порушення, не вживав жодних заходів на припинення його права користування земельною ділянкою.
Таким чином, позивач, будучи обізнаним про порушення умов договору відповідачем, у тому числі поінформованим листами Львівської обласної прокуратури №15/1- 350 вих-20 від 02.12.2020; №15/1-487 вих-20 від 24.12.2020, згідно з якими фактично надано позивачу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави (зокрема, шляхом вчинення дій до виправлення ситуації, а саме подання позову), маючи самоврядні повноваження до припинення порушень вимог земельного законодавства, останнім не вжито заходів реагування щодо припинення речового права відповідача на земельну ділянку у судовому порядку.
Вказані обставини свідчать про самоусунення органу місцевого самоврядування від реалізації функції захисту порушених інтересів територіальної громади та держави, і як наслідок наявність передбачених ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підстав для їх представництва.
Враховуючи значимість порушення інтересів територіальної громади через ненадходження з березня 2020 року до місцевого бюджету коштів, а також відсутність об`єктивних перешкод для звернення орендодавця з позовом до суду щодо розірвання договору та повернення земельної ділянки, обласною прокуратурою дотримано розумний строк для надання уповноваженому органу часу вжити невідкладних ефективних заходів.
Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про наявність достатніх підстав для представництва прокурором в суді інтересів держави, оскільки заходи реагування щодо розірвання договору та повернення земельної ділянки уповноваженим органом Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області не вживалися, що вказує на нездійснення захисту інтересів держави.
Бездіяльність позивача щодо звернення до суду з позовом про розірвання договору та повернення земельної ділянки свідчить про нездійснення цим органом захисту інтересів територіальної громади (великого числа громадян) у сфері захисту права комунальної власності, які у даному випадку збігаються з інтересами держави, що має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень та підтверджує наявність «виключного випадку» для звернення прокурора з позовом до суду.
При цьому, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Разом з тим, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі № 906/240/18, від 08.02.2019 у справі № 915/20/18,від 10.11.2020 у справі № 903/504/16, від 12.11.2020 у справі № 926/14/19).
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, у тому числі на юридичну допомогу. Водночас є категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана, зокрема, якщо правопорушення зачіпає інтереси великої кількості людей або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси чи майно (п. 33 рішення у справі «Корольов проти Російської Федерації» № 2 від 01.04.2010, заява № 5447/03; п. 35 рішення у справі «Менчінська проти Російської Федерації» від 15.01.2009, заява № 42454/02).
Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17).
В даному випадку прокурор не виступає у якості альтернативного суб`єкта звернення до суду, оскільки згаданий суб`єкт владних повноважень хоча і має повноваження захистити інтереси держави, але не звернувся до суду з позовною заявою про захист порушених прав.
Участь прокурора у цій справі, з урахуванням вищезазначеної практики Європейського суду з прав людини, є законною, не порушує справедливого балансу та зумовлена не тільки захистом державного, але й публічного інтересу, який полягає у захисті прав великого числа громадян.
В силу абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» до звернення до суду прокурор зобов`язаний попередньо повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень.
На виконання вказаних вимог, обласною прокуратурою на адресу Добросинсько-Магерівською сільської ради Львівського району Львівської області направлено повідомлення про намір вжиття заходів представницького характеру в межах повноважень, наданих ст. ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру»(листи від 02.12.2020, 24.12.2020, 14.01.2021).
Звертаючись до позивача (як органу уповноваженого на захист інтересів держави у спірних правовідносинах) в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» з листами №15/1- 350вих-20 від 02.12.2020 та №15/1-487 вих-20 від 24.12.2020, його фактично інформувалось про наявне порушення інтересів держави та надавалась можливість відреагувати на нього згідно з наданими повноваженнями в розумний строк (ар. 62-64, т.1).
За результатами їх розгляду установлено факт бездіяльності компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави), який знав про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звернувся до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Листом від 14.01.2020 за № 15/1-20 вих-21обласна прокуратура повідомила позивача про звернення до суду від його імені із відповідною позовною заявою до відповідача.
Зазначене вище спростовує покликання скаржника на недотримання прокурором порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та відсутність доказів протилежного в матеріалах справи.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних та обґрунтованих висновків місцевого господарського суду.
Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.
Судові витрати.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.
Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281- 284 ГПК України, 
Західний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 19.05.2021 у справі №914/231/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Глобаленергосервіс” - без задоволення.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо або через Західний апеляційний господарський суд до  Верховного Суду (п.17.5  Перехідних положень ГПК України).

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст  постанови складено та підписано 27.08.2021.

Головуючий (суддя-доповідач)                                                   О.І. Матущак

Судді                                                                                          С.М. Бойко

                                                                                                    Т.Б. Бонк