ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 р.	Справа № 820/4163/17	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2017, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., м. Харків, повний текст складено 29.09.17 року по справі № 820/4163/17
          за позовом          Головного управління ДПС у Харківській області  
          до           ОСОБА_1                  
          про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДФС у Харківській області (надалі також – позивач, ГУ ДФС у Харківській області) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі також – відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просило стягнути до бюджету України з фізичної особи ОСОБА_1 податковий борг в сумі 140976,88 грн.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України суму податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 140976,88 грн. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції не  врахував факт відсутності належного повідомлення ПАТ «Дельтабанк» відповідача про анулювання (прощення) боргу та ознайомлення зі змістом абзацу «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України та, водночас, не урахував факт неотримання відповідачем податкового повідомлення-рішення № 0008121702 від 10.05.2016, яким визначено податкове зобов`язання, що також стало підставою для звернення контролюючого органу до суду.
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Від позивача надійшли пояснення від 19.10.2020, в яких він зазначає, що сума податкового боргу, яка становила предмет стягнення, змінилась та складає 59 610,41 грн, що підтверджується розрахунком та інтегрованою карткою платника податків. 
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного позову від 30 листопада 2020 року допущено заміну позивача - Головне управління ДФС у Харківській області на належного - Головне управління ДПС у Харківській області.
До клопотання про відкладення розгляду справи від 01.07.2021, поданого від імені Головного управління ДПС у Харківській області, не додано документів на підтвердження повноважень представника позивача, а також документів на підтвердження викладених у ньому обставин.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України).
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що фахівцями ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 .
За результатами такої перевірки складено акт № 134/20-34-17-01-07/ НОМЕР_1 від 18.03.2016.
В ході перевірки встановлено порушення  вимог пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п.п. 164.2.17 (Д) п. 164.2 ст. 164 та п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 за № 2755-VI із змінами та доповненнями, а саме: громадянин ОСОБА_1 самостійно не сплатив податок з доходів (додаткове благо) та не відобразив їх у річній податковій декларації за 2013 рік, в результаті чого встановлено заниження  податку на доходи фізичних осіб з загального річного оподаткованого доходу за 2013 рік у розмірі 541159,51 грн.
З акту перевірки вбачається, що за відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів встановлено, що фізичною особою ОСОБА_1 отримано додаткове благо на загальну суму 541159,51 грн.
Також, з  акту перевірки № 134/20-34-17-01-07/ НОМЕР_1 від 18.03.2016 убачається, що платник податків не надав податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік та контролюючим органом донараховано відповідачу податок на доходи фізичних осіб за 2013 рік в розмірі 91767,72 грн.
На підставі акту перевірки № 134/20-34-17-01-07/ НОМЕР_1 від 18.03.2016, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення № 0008121702 від 10.05.2016, яким визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 114879,65 грн, з яких: 91767,72 грн. -  за основним платежем, 23111,93 грн.  - за штрафними санкціями.
Внаслідок несвоєчасної сплати податків та обов`язкових платежів, на підставі ст. 129 Податкового кодексу України, відповідачу нарахована пеня в сумі 26097,23 грн., що підтверджується  карткою особового рахунку, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 10).
У зв`язку з несплатою узгодженої суми податкового зобов`язання у встановлені строки, контролюючим органом на адресу відповідача направлено податкову вимогу № 1336-17 від 24.06.2016, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 9).
Посилаючись на те, що відповідач має податковий борг у загальному розмірі 140976,88 грн, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що податкові зобов`язання ОСОБА_1 є узгодженими та податковий борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений, а тому дійшов висновку, що позовні вимоги ГУ ДПС у Харківській області, які підтверджені належними та допустимими доказами, є обґрунтованими.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з п.п. 16.1.4. ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Згідно із п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України) базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Відповідно до абзацу "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.
Пунктом 167.1 статті 167 ПК України передбачено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.
Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.
Згідно з п. 49.18.4 ст. 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.
При цьому, відповідно до  п. 179.7 ст. 179 ПК України,  фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов`язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом.
Відповідно до вимог пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Згідно із п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Отже, грошове зобов`язання, узгоджене відповідно до ПК України, проте не сплачене платником податків у добровільному порядку, в строки, визначені законодавством, набуває статусу податкового боргу, з метою стягнення якого контролюючий орган має право звертатись із відповідним позовом до суду.
Згідно із пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Згідно з п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
Відповідно до п.п. "е" п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.
Судом першої інстанції у рішенні зазначено, що податкові зобов`язання ОСОБА_1 є узгодженими та податковий борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений.
З урахуванням того, що відповідач не надав доказів на підтвердження погашення податкового боргу у сумі 140 976,88 грн, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність вимог позивача щодо стягнення спірної суми податкового боргу та їх задоволення.
Колегія суддів зазначає, що податковий борг у сумі 140 976,88 грн нарахований на підставі податкового повідомлення-рішення № 0008121702 від 10.05.2016, яким визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 114879,65 грн та пені у сумі 26 097,93 грн, нарахованої на податкове повідомлення-рішення № 0008121702 від 10.05.2016.
Проте, як убачається із матеріалів справи, за результатами оскарження відповідачем у судовому порядку податкового повідомлення-рішення № 0008121702 від 10.05.2016 та нарахованої суми пені (справа № 820/85/18) податкові зобов`язання ОСОБА_1 за податковим повідомленням-рішенням від 10.05.2016 за № 0008121702 змінилися та становили 95000,02 грн, з яких: 75864,02 гривень - основного платежу та 19136,00 гривень - штрафних санкцій.
За результатами оскарження платником рішення контролюючого органу сформовано та направлено платнику нові податкові повідомлення-рішення від 11.10.2019:
- № 0000373305 на загальну суму 94 830,02 грн, в тому числі за основним платежем – 75 864,02 грн та штрафними санкціями – 18 966,00 грн;
- № 0000363305 на суму штрафної санкції – 170,00 грн (а.с. 171).
25.10.2019 платником самостійно сплачено суму податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням № 0000373305 від 11.10.2019 та суму штрафної санкції за податковим повідомленням-рішенням № 0000363305 від 11.10.2019, що позивачем не заперечується.
Разом з тим, на суму податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням № 0000373305 від 11.10.2019 контролюючим органом було нараховано пеню у сумі 59 610,41 грн та на адресу відповідача направлено податкову вимогу № 133096-57 від 04.11.2019, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 188).
Однак, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у справі № 520/2380/2020 визнано протиправною та скасовано податкову вимогу ГУ ДПС у Харківській області № 133096-57 від 04.11.2019.
За таких обставин, оскільки в ході апеляційного розгляду встановлено відсутність підстав для стягнення податкового боргу з ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку, що вимога про стягнення спірної заборгованості не підлягає задоволенню. 
Із урахуванням викладеного вище та положень пункту 4 частини першої статті 317 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2017 по справі № 820/4163/17  скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	О.А. Спаскін    Т.С. Перцова   	
Повний текст постанови складено  06.07.2021 року