ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 р.	Справа № 520/19274/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків, повний текст складено 26.03.21 року по справі № 520/19274/2020
          за позовом          ОСОБА_1  
          до         Військової частини НОМЕР_1                 
          про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд: визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не надання відповіді (інформації та/або копій документів) на адвокатський запит адвоката Калитки Сергія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 від 24 жовтня 2020 року № б/н – протиправною; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути адвокатський запит адвоката Калитки Сергія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 від 24 жовтня 2020 року № б/н та надати інформацію та/або копії документів, які запитувались в адвокатському запиті, а саме: чи залучався ОСОБА_1 , командир 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 до проведення операції Об`єднаних сил? Якщо ТАК, надати належним чином завірені копії витягів з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, що підтверджують факт залучення ОСОБА_1 до районів проведення операції Об`єднаних сил, перебування в таких районах з метою виконання завдань із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях; чи виплачувалась ОСОБА_1 , командиру 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 винагорода за безпосередню участь в операції Об`єднаних сил? Якщо ТАК, надати відомості про розмір, нарахування та виплату такої грошової винагороди, а також належним чином завірені копії відповідних наказів про виплату такої винагороди. Якщо НІ, повідомити з якої причини; чи направлялись до Комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни матеріали відносно ОСОБА_1 .? Якщо ТАК, повідомити коли, а також надати належним чином завірені копії таких матеріалів. Якщо НІ, повідомити, чому не направлялись; чи видавалась ОСОБА_1 , командиру 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 вогнепальна зброя? Якщо ТАК, повідомити, коли ОСОБА_1 вогнепальну зброю прийняв, а коли здав, а також надати належним чином завірені копії документів, що засвідчують вказане; надати відомості про розмір місячного грошового забезпечення, включаючи розмір посадового окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії ОСОБА_1 з травня 2020 року по вересень 2020 року включно; чи виплачувались ОСОБА_1 будь-які компенсації та/ або виплати, грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із його звільненням у запас? Якщо, ТАК, надати відомості про розмір, нарахування та виплату таких компенсацій та/або виплати, грошової допомоги, які були здійснені ОСОБА_1 у зв`язку із його звільненням у запас; надати належним чином завірені копії усіх наказів по стройовій частині під час проходження служби ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_2 ; вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не надання відповіді (інформації та/або копій документів) на адвокатський запит адвоката Калитки Сергія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 від 24 жовтня 2020 року № б/н.  Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 розглянути адвокатський запит адвоката Калитки Сергія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 від 24 жовтня 2020 року № б/н та надати інформацію та/або копії документів, які запитувались в адвокатському запиті, а саме: чи залучався ОСОБА_1 командир 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 до проведення операції Об`єднаних сил? Якщо ТАК, надати належним чином завірені копії витягів з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, що підтверджують факт залучення ОСОБА_1 до районів проведення операції Об`єднаних сил, перебування в таких районах з метою виконання завдань із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях; чи виплачувалась ОСОБА_1 , командиру 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 винагорода за безпосередню участь в операції Об`єднаних сил? Якщо ТАК, надати відомості про розмір, нарахування та виплату такої грошової винагороди, а також належним чином завірені копії відповідних наказів про виплату такої винагороди. Якщо НІ, повідомити з якої причини; чи направлялись до Комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни матеріали відносно ОСОБА_1 .? Якщо ТАК, повідомити коли, а також надати належним чином завірені копії таких матеріалів. Якщо НІ, повідомити, чому не направлялись; чи видавалась ОСОБА_1 , командиру 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 вогнепальна зброя? Якщо ТАК, повідомити, коли ОСОБА_1 вогнепальну зброю прийняв, а коли здав, а також надати належним чином завірені копії документів, що засвідчують вказане; надати відомості про розмір місячного грошового забезпечення, включаючи розмір посадового окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії ОСОБА_1 з травня 2020 року по вересень 2020 року включно; чи виплачувались ОСОБА_1 будь-які компенсації та/ або виплати, грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із його звільненням у запас? Якщо, ТАК, надати відомості про розмір, нарахування та виплату таких компенсацій та/або виплати, грошової допомоги, які були здійснені ОСОБА_1 у зв`язку із його звільненням у запас; надати належним чином завірені копії усіх наказів по стройовій частині під час проходження служби ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_2 . Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
15.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про винесення додаткового рішення, в якому просив суд стягнути з Військової частини НОМЕР_1  на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.
Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 року стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп.
Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції та неповне дослідження обставин, що мають значення для вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 року. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при винесенні додаткового рішення судом не було встановлено (відповідно до тексту рішення) та зазначено в рішенні конкретних відомостей щодо моменту надходження від позивача заяви про ухвалення додаткового судового рішення. Вказує, що частина доказів, на які посилається суд першої інстанції при прийнятті рішення (за текстом рішення) є документами, що датуються моментом після винесення рішення по суті (копія акту приймання-передачі виконаних робіт від 12.03.2021 року; копія рахунку-фактури № 1 від 11.03.2021 року; копія квитанції від 12.03.2021 року. Стверджує, що невизначеність моменту подання заяви позивачем в рішенні в сукупності з датуванням доказів, що були, імовірно, подані разом з такою заявою, дає підстави допустити факт подання її після винесення судом першої інстанції рішення по суті, що виходить за межі строків, встановлених приписами Кодексу адміністративного судочинства України. Зауважує, що заяву позивача про винесення додаткового рішення було розглянуто без повідомлення відповідача, що унеможливило внесення відповідачем на розгляд суду питання про зменшення розміру судових витрат. Зазначає, що справа про визнання незаконною бездіяльності з ненадання інформації на адвокатський запит є типовою для представника-адвоката. Зміст позову, при цьому, майже повністю дублює зміст адвокатського запиту, а правова позиція базується на поверхневому аналізі нормативно-правових актів. Результат розгляду справи є передбачуваним. Вважає, що розмір витрат на правову допомогу в сумі 2500 гривень 00 копійок є необґрунтованим та завищеним, а право відповідача на винесення на розгляд суду питання про зменшення сум судових витрат, що підлягають відшкодуванню, - порушеним.
Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст.229 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши додаткове рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Задовольняючи клопотання позивача, суд першої інстанції виходив з того, що витрати  позивача на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, тому наявні підстави для винесення додаткового рішення по справі та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача  на користь позивача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст. 132 КАС України).
Згідно з ч.1 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).
Згідно з п.п. 1, 2 ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).
Згідно з п.п. 6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Таким чином, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.02.2020 у справі № 280/1765/19, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, які входять до предмета доказування у справі, мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 року у справі № 320/3271/19.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі “Баришевський проти України” (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі “Двойних проти України” (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі “Меріт проти України” (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з аналізу статті 134 КАС України, випливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині 5 цієї статті. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
Колегія суддів звертає увагу на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
При визначені відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність) а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.
Верховний Суд в постанові від 05.06.2018 року у справі № 904/8308/17 зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На підтвердження понесених витрат позивачем надано наступні документи: 
- копію договору № б/н від 08.10.2020 року про надання правової (професійної правничої) допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Калиткою Сергієм Олександровичем, відповідно до якого Клієнт доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання з надання професійної правничої допомоги Клієнту в межах доручень, визначених пп. 1.1.1-1.1.4. п. 1.1. Договору, у всіх органах, установах, підприємствах незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, а Клієнт зобов`язується здійснити оплату вказаних послуг та вчинити інші дії, передбачені цим Договором (п. 1.1 Договору). Згідно з абз. 3 п. 4.1 Договору вартість наданих послуг (розмір гонорару) за надання виконавцем професійної правничої (правової) допомоги клієнту під час виконання доручення, передбаченого підпунктом 1.1.2 пункту 1.1 договору, фіксований розмір гонорару становить 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. (а.с. 41-47);
- копію додаткової угоди №1 від 12.01.2021 року до договору про надання правової (професійної правничої) допомоги між адвокатом Калиткою С.О. та Ручкою С.В. № б/н від 08 жовтня 2020 року (а.с. 48);
- копію акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 12.03.2021 року за Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/ н від 08.10.2020 року, що включає наступні виконані роботи (надані послуги): зустріч, консультація Клієнта, узгодження правової позиції (жовтень 2020 року); формування правової позиції по справі (жовтень 2020 року); підготовка та направлення адвокатського запиту до Військової частини НОМЕР_1 (жовтень 2020 року); підготовка та подання позовної заяви (грудень 2020 року); підготовка та подання заяв з процесуальних питань в суді першої інстанції по справі (березень 2021 року). Загальна сума виконаних робіт (наданих послуг) у фіксованому розмірі (абз. 3 п. 4.1 Договору) – 2500,00 грн. (а.с. 49, 50); 
- копію детального опису виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом Калиткою Сергієм Олександровичем за Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н від 08.10.2020 року, що включає наступні виконані роботи (надані послуги): зустріч, консультація Клієнта, узгодження правової позиції (жовтень 2020 року); формування правової позиції по справі (жовтень 2020 року); підготовка та направлення адвокатського запиту до Військової частини НОМЕР_1 (жовтень 2020 року); підготовка та подання позовної заяви (грудень 2020 року); підготовка та подання заяв з процесуальних питань в суді першої інстанції по справі (березень 2021 року). Загальна сума виконаних робіт (наданих послуг) у фіксованому розмірі (абз. 3 п. 4.1 Договору) – 2500,00 грн. (а.с. 53-56);
-  копію рахунку-фактури № 1 від 11.03.2021 року на сплату гонорару за Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н від 08.10.2020 року між адвокатом Калиткою С.О. та Ручкою С.В. (а.с. 51);
- копію квитанції № 1 про сплату гонорару за Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н від 08.10.2020 року між адвокатом Калиткою С.О. та Ручкою С.В. від 12.03.2021 року (а.с. 52).
Колегія суддів зазначає, що вищевказані документи є належними доказами, які підтверджують понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що приписами ч.ч. 5-7 ст.134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі                           №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.
Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах Верховного Суду від 09.03.2021 року у справі №200/10535/19-а,   від 05.08.2020 року у справі №640/15803/19.
Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази подання відповідачем заперечень з приводу заявленого до відшкодування розміру судових витрат, не наведено жодного доводу, який би свідчив про неспівмірність заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу зі складністю справи, характером та обсягом виконаних адвокатом робіт або непідтвердження вимоги про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу належними та допустимими доказами.
Доводи апелянта стосовно того, що він був позбавлений можливості подати клопотання про зменшення витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги адвоката, спростовуються наявними в матеріалах справи чеками про оплату поштових відправлень та описом вкладення у цінний лист (клопотання про ухвалення додаткового судового рішення по справі з додатками) (а.с. 58).
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що Військова частина НОМЕР_1 заперечує проти стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу з посиланням на те, що справа про визнання незаконною бездіяльності з ненадання інформації на адвокатський запит є типовою для представника-адвоката, зміст позову майже повністю дублює зміст адвокатського запиту, правова позиція базується на поверхневому аналізі нормативно-правових актів, а результат розгляду справи є передбачуваним.
Колегія суддів вважає, що дані доводи відповідача не спростовують співмірність заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу, та вказує, що як вже неодноразово зазначено у постановах Верховного Суду, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
Стосовно посилань апелянта на те, що позивачем не було дотримано строків подання заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу та доказів на підтвердження понесення таких витрат, що відповідно до абз.3 ч.7 ст.139 КАС України мало бути підставою для залишення заяви про відшкодування судових витрат без розгляду, то колегія суддів відхиляє ці доводи, з огляду на наступне. 
Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 висловив намір стягнути з відповідача суму судових витрат, які позивачем понесені та які очікуються бути понесені у зв`язку з розглядом справи.
Тобто, позивачем, в розумінні ч.7 ст.139 КАС України, було зроблено відповідну заяву (заяви) до закінчення судових дебатів.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду прийняте в порядку спрощеного позовного провадження 05.03.2021 року.
Відповідно до довідки Харківського окружного адміністративного суду про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді «КАСУ Судове рішення (Постанова)» від 05.03.2021 року по справі №520/19274/2020 (суддя Зоркіна Ю.В.) було надіслано одержувачу ОСОБА_2 на його електронний кабінет та доставлено до електронного кабінету 09.03.2021 року (а.с. 34).
Відповідно до ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Із клопотанням про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в цій справі представник позивача звернувся до суду через систему "Електронний суд" 15.03.2021 року, тобто у максимально короткий (без невиправданих зволікань) строк після прийняття рішення Харківським окружним адміністративним судом та у 5-денний строк з моменту отримання судового рішення представником позивача. 
Колегія суддів враховує, що розгляд справи №520/19274/2020 судом першої інстанції було проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що об`єктивно унеможливило звернення представника позивача із відповідною заявою у 5-денний строк після ухвалення рішення суду.
З огляду на вищевикладене, у суду відсутні підстави вважати, що в даному випадку представник позивача мав намір знехтувати або допустити зловживання своїми процесуальними правами, а тому застосування до нього негативних процесуальних наслідків у вигляді відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення є несумісним із завданнями адміністративного судочинства, адже безумовне слідування нормі процесуального Закону за ситуації, що склалася, прямо призводить до порушення основоположного принципу адміністративного судочинства - верховенства права, який визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.
Зазначені висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 19.06.2020 року у справі №826/24815/15.
З огляду на вищевикладене, переглядаючи висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, враховуючи співмірність витрат позивача на правову допомогу із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, витрачений час, значенням справи для сторони, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість та співмірність понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн., що підтверджується належними доказами, а тому такі витрати на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно із ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу  без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 по справі № 520/19274/2020  залишити без змін.
 . 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.М. Григоров    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  28.08.2021 року