П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/3118/21	
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.
                                    
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -          Джабурія О.В.
суддів                                          -          Вербицької Н.В.  
                                                                       -          Кравченка К.В.    
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від  18 травня 2021 року по справі за позовом  ОСОБА_1 до  Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області щодо порушення строку розгляду запиту ОСОБА_1 від 18.02.2021 року за вх. № 34 із/02-29 на отримання публічної інформації; визнати протиправними дії Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області щодо відмови у задоволенні запиту ОСОБА_1 від 18.02.2021 року за вх. № 34 із/02-29 на отримання публічної інформації (відмова у наданні копій рішень та актів передачі земельних ділянок до Подільської міської ради Подільського району Одеської області); зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області надати доступ до публічної інформації на запит ОСОБА_1 від 18.02.2021 року, а саме: надіслати на електронну адресу ОСОБА_1 копії рішень та додатки до них відповідно до поставлених питань у порядку  Закону України "Про доступ до публічної інформації". 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (66300, Одеська область, м. Подільськ, вул. Соборна, 105; ЄДРПОУ 04379835) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області щодо порушення строку розгляду запиту ОСОБА_1 від 18.02.21 року за вх. № 34 із/02-29 на отримання публічної інформації та щодо відмови    листом від 28.02.21 № 02-28/34із у задоволенні запиту ОСОБА_1 від 18.02.21 за вх. № 34 із/02-29 на отримання публічної інформації (відмова у наданні електронних копій рішень та актів передачі земельних ділянок до Подільської міської ради Подільського району Одеської області). Зобов`язано Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області надати доступ до публічної інформації на запит ОСОБА_1 від 18.02.21, а саме: надіслати на електронну адресу ОСОБА_1 копії рішень та додатки до них відповідно до поставлених питань у порядку  Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Додатковим судовим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року заяву позивача  про винесення додаткового судового рішення задоволено частково. Ухвалено по справі № 420/3118/21 додаткове рішення, яким стягнуто з бюджетних асигнувань Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (66300, Одеська область, м. Подільськ, вул. Соборна, 105; ЄДРПОУ 04379835) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 100 грн (сто гривень). В іншій частині заяви відмовлено.
На вказане додаткове рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт в просить скасувати додаткове судове рішення суду першої інстанції від 18 травня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Куяльницької сільської ради судові витрати за подання правничої допомоги в сумі 4500 грн.
Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи,                         17 травня 2021 року до суду від представника ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку надійшла заява про стягнення судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу в  розмірі 4500 грн.                        

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.
Відповідно до вимог   ст.132 КАС України  судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно  з вимогами ст.134 КАС України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Аналіз наведених правових норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 р. у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 р. у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 р. у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 р. у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Колегія суддів зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16.

Позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4500 грн. надано:
-          Договір про подання професійної правничої допомоги від 10 лютого 2021 року, укладений з адвокатом Опалько Олегом Миколайовичем (а.с.19);
-          Акт виконаних робіт від 01 березня 2021 року на суму 4500 грн., серед яких: виїзд до м. Подільська, зустріч, надання консультації заявнику, узгодження правової позиції  вартістю 1000 грн; підготовка запиту на публічну інформацію до Куяльницької ОТГ  вартістю 600 грн.; вивчення отриманої відповіді, надання консультації  вартістю 400 грн.; підготовка позову  вартістю 1000 грн.; приїзд до м. Подільска на зустріч із позивачем, консультація, узгодження правової позиції, підготовка акту виконаних робіт та заяви на відшкодування судових витрат  вартістю 500 грн. (а.с.21).
Разом з тим, зазначений Договір про подання правової допомоги не містить жодного посилання на адміністративну справу, в межах якої заявлені витрати на відшкодування правничої допомоги. Тобто, вказані документи не доводять факту понесення позивачем витрат на правову допомогу по конкретній адміністративній справі. Відсутність конкретизації по адміністративній справі ставить під сумнів обґрунтованість заявленої суми для відшкодування витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, в провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться 14 справ за позовами ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, спори по яких є подібними, обґрунтування майже ідентичним, а інтереси позивача по всіх справах представляє адвокат Опалько О.М. При цьому, дослідивши матеріали даної справи, колегія суддів вважає заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, ціною позову і значенням справи для сторони.

Так, проведення адвокатом зустрічі з клієнтом, аналіз чинного законодавства та судової практики не охоплюється наданням правничої допомоги безпосередньо в суді щодо конкретного спору. Окремо розрахована послуга по складанню заяви про ухвалення додаткового рішення також не може бути відшкодована за рахунок відповідача, так як є виключно  результатом організації своєї роботи адвокатом та по суті не є наданою клієнту правничою допомогою. Аналогічно понесення адвокатом витрат на проїзд не до суду, а для надання консультацій клієнту, також не є складовою витрат, які в межах спору, що розглядається,  в суді підлягають стягненню з відповідача. Поряд із тим, підготовка запиту до відповідача взагалі передує виникненню спору щодо відповіді на нього та жодним чином не пов`язана із потребою в судовому захисті на етапі складання такого запиту.
Враховуючи складність справи, якість підготовленого документу, з огляду на підготовку та подачу адвокатом до суду біля 14 ідентичних позовів, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу є неспівмірними, необґрунтованими та непідтвердженими належними доказами.
З огляду на те, що наданими до суду документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат шляхом компенсації позивачу витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням принципів обґрунтованості, співмірності та пропорційності у розмірі 100 грн.
Відтак, сума судових витрат на  професійну правничу допомогу в розмірі 100 грн. підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню. 

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених  статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Кравченко К.В.    Вербицька Н. В.