Дата документу 29.07.2021 Справа № 333/6079/19

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 333/6079/19	Головуючий у 1-й інстанції Піх Ю.Р. Повний текст рішення складено 02.02.2020 року.	
Пр. № 22-ц/807/1428/21	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2021 року                                       м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С. 
суддів                                        Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с.1-2), в якому просила стягнути з відповідача на її користь: 1) заборгованість по виплаті аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 60942,00 грн.; 2) пеню за прострочення по виплаті аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 17722,25 грн., та який у подальшому уточнила (а.с. 18-19, 68-69) та в якому просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення по виплаті аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.07.2017 року по 31.10.2020 року в загальній сумі 23828,40 грн.
В обґрунтування свого позову у цій справі позивач зазначала, що у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина - ОСОБА_3 . Дитина проживає разом з нею, як матір`ю. На підставі виконавчого листа №336/3480/18, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 08.07.2019 року змінено мінімальний розмір аліментів, що визначені рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2015 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, ухваливши про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При обчисленні аліментів застосовувати мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 8 липня 2017 року. Починаючи з липня 2017 року батько ухиляється від сплати аліментів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. На підставі виконавчого листа №336/3480/18 відкрито виконавче провадження 16.07.2019 ВП №59536601. Відповідно до розрахунку державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Бабенко Я.Г. станом на 30.06.2019 за період з липня 2017 по червень 2019 включно заборгованість по аліментам складає 6942,00 грн. Розмір заборгованості по аліментам, визначений державним виконавцем, відповідачем в судовому порядку не оскаржено.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю першої інстанції Піха Ю.Р. (а.с. 12).
Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 10) відкрито спрощене провадження у цій справі з викликом (повідомленням сторін).
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2021 року року (а.с. 74-75) у задоволенні позову ОСОБА_1 у цій справі відмовлено у повному обсязі.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції (фактично в частині відмови у стягненні пені за прострочення по виплаті аліментів) посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1  у своїй апеляційній скарзі (а.с. 79-82) просила рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені за прострочення по виплаті аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.07.2017 року по 31.10.2020 року в загальній сумі 23828,40 грн. скасувати та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким задовольнити вказані вище вимоги.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 93).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 94), справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 95).
Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (а.с. 99-102).
Позивач ОСОБА_1 подала апеляційному суду відповідь на цей відзив відповідача у цій справі (а.с. 107-116). 
В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді фактично працює 15 суддів).
Також, суддя-доповідач перебувала у щорічній відпустці з 09 червня 2021 року по 23 липня 2021 року включно (а.с.121).
В автоматизованому порядку суддею Кочетковою І.В. у цій справі змінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 122-123).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Так, в силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.
Позивач ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі в апеляційному порядку лише в частині відмови у задоволенні її позовних вимог про стягнення з відповідача пені за прострочення по виплаті аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.07.2017 року по 31.10.2020 року в загальній сумі 23828,40 грн.
Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 і лише в оскаржуваній частині в частині відмови у задоволенні її позовних вимог про стягнення з відповідача пені за прострочення по виплаті аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.07.2017 року по 31.10.2020 року в загальній сумі 23828,40 грн.
У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскаржуваної частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення … частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення.
Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.
В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення у відповідній частині …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, а саме: в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення по виплаті аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.07.2017 року по 31.10.2020 року в загальній сумі 23828,40 грн., керувався ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 180 СК України та виходив із відсутності підстав для задоволення позовних вимог позивача у цій справі у цій частині.
Оскільки, судом першої інстанції було встановлено, що 01.09.2020 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бабенко Я.Г. виданий розрахунок заборгованості при примусовому виконанні виконавчого листа 336/3480/18 виданого 18.07.2019 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя станом на 31.07.2020 року, в якому зазначений розмір сплачених та таких, що підлягали сплаті аліментів за період з липня 2017 року по липень 2020 року включно. Згідно із вказаним розрахунком станом на 31.07.2020 року наявна переплата у розмірі 725,33 грн.
Вказаним розрахунком також підтверджується відсутність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів.
Заборгованість по сплаті аліментів, яка наявна у розрахунку періодично виникла виключно з тієї причини, що на підставі заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2019 року було збільшено мінімальну суму аліментів з 30 % прожиткового мінімуму до 50 % прожиткового мінімуму з 08.07.2017 року, тобто за минулий період.
Таким чином, до 24.05.2019 року ОСОБА_2  не знав, що з 08.07.2019 року повинен був сплачувати аліменти у сумі не менш ніж 50% прожиткового мінімуму та не мав такого обов`язку, оскільки за рішенням суду від 29.12.2015 року встановлений мінімальний розмір аліментів - не менш ніж 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Таким чином, заборгованість по сплаті аліментів за період з 08.07.2017 року по липень 2019 року виникла не з вини ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.
Відповідно до п. 22 Постанови пленуму верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» ст. 196 Сімейного кодексу України передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.
Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, погодитись не можна з таких підстав.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, не відповідає.
У порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України суд першої інстанції не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи в частині, яка є предметом апеляційного оскарження.
Має місце неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для цієї справи в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими у цій частині; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи у цій частині; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права у цій частині, висновки суду першої інстанції у цій частині ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.
На припущеннях ґрунтуються висновки суду першої інстанції у цій справі про те, що ОСОБА_2  не знав, що з 08.07.2019 року повинен був сплачувати аліменти у сумі не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму та не мав такого обов`язку, оскільки за рішенням суду від 29 грудня 2015 року встановлений мінімальний розмір аліментів – не менш ніж 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 08 липня 2017 року  (а.с.119). 
Оскільки, апеляційним судом з рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2019 року встановлено (а.с. 41-42, витяг із Єдиного державного реєстру судових рішень а.с. 117-120), що представник відповідача ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою, що містить повне визнання позову ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів (а.с.118). 
Матеріали цієї справи не містять доказів того, що представник відповідача в іншій вищезазначеній цивільній справі ЄУН 336/3480/18 вийшов за межі своїх повноважень, визнаючи від імені відповідача позов позивача у тій справі у повному обсязі, чи що відповідач ОСОБА_2 у подальшому не погодився із цим рішенням суду від 24 травня 2019 року, оскаржував останнє в апеляційному порядку з цих підстав тощо.
В силу вимог ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Таким чином, посилання відповідача ОСОБА_2 в його відзиві (а.с. 99-102) та висновки суду першої інстанції про те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з вини платника аліментів, спростовуються матеріалами цієї справи.
Однак, незалежно від розрахованого позивачем з дотриманням правового висновку Верховного Суду (у справі № 572/1762/15) розміру пені для відповідача при вищевикладених обставинах за період з 01.07.2017 року по 31.10.2020 року на суму 23828,40 грн. (а.с.70 належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача в апеляційному суді не спростовані), в силу вимог ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду…, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Розмір заборгованості по аліментам відповідача перед позивачем на дату подачі позову у цій справі становив 6942,00 грн. (розрахунок державного виконавця а.с. 6), тому позовні вимоги позивача до відповідача в частині, яка є предметом апеляційного перегляду у цій справі, з додержанням вимог ст. 196 СК України підлягають лише частковому задоволенню – лише в частині пені цим розміром (6942,00 грн.). 
При цьому, не має значення, що цей розмір заборгованості відповідача по аліментам перед позивачем у подальшому, у тому числі під час розгляду цієї справи судом, змінювався (зменшувався до 6381,90 грн. – довідка ТОВ «Афіна - груп» від 16.11.2020 року за місцем роботи відповідача а.с. 87, до 1357,06 грн. - розрахунок державного виконавця від 25.11.2020 року а.с. 66-67), погашався відповідачем у добровільному порядку (квитанція Банку від 12.03.2021 року про сплату аліментів на суму 3625,09 грн. - а.с. 104) чи взагалі перестав існувати (станом на 01.02.2021 року – довідка ТОВ «Афіна - груп» а.с. 109-112), навіть, стала існувати переплата по аліментам (станом на 01.09.2020 року 725,33 грн. – розрахунок державного виконавця від 01.09.2020 року а.с. 51-52) тощо.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.
За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2021 у цій справі в оскаржуваній частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в частині відмови у стягненні пені за прострочення по виплаті аліментів на утримання малолітнього сина  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.07.2017 року по 31.10.2020 року в загальній сумі 23828,40 грн. слід скасувати, ухвалити у цій частині у цій справі нове судове рішення, позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення по виплаті аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.07.2017 року по 31.10.2020 року у розмірі 6942,00 грн., в іншій частині вимог відмовити.
Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги позивача при вищевикладених обставинах, з відповідача ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 грн. (розрахунок: мінімальний розмір судового збору за подачу позову до суду першої інстанції 768,40 грн. + судовий збір за подачу апеляційної скарги до апеляційного суду 1152,60 грн., які позивачем у цій справі при подачі позову та апеляційної скарги не сплачувались, оскільки остання діє на захист прав малолітньої особи (а.с. 86) - ст. 3 ч. 2 п. 14 ЗУ «Про судовий збір».
В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.
Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367, 369, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2021 у цій справі в оскаржуваній частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в частині відмови у стягненні пені за прострочення по виплаті аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.07.2017 року по 31.10.2020 року в загальній сумі 23828,40 грн. скасувати.
Ухвалити у цій частині у цій справі нове судове рішення.
Позовні вимоги  ОСОБА_1  у цій частині задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пеню за прострочення по виплаті аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.07.2017 року по 31.10.2020 року у розмірі 6942,00 грн.
В іншій частині вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 грн.
В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 29.07.2021 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Кочеткова І.В.	Подліянова Г.С.