ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року	Львів	Справа № 571/712/21 пров. № А/857/12722/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,
суддів – Онишкевича Т. В., Хобор Р. Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від            10 червня 2021 року, ухвалене головуючим суддею Качмар М. Я. у смт. Рокитне, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділення поліції № 2 Сарненського РВП Головного управління Національної поліції в Рівненській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

                                                         ВСТАНОВИВ:

19.05.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відділення поліції № 2 Сарненського РВП Головного управління Національної поліції в Рівненській області, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія БАВ №111743 від 09.05.2021 та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Вимоги позову обґрунтовані тим, що відповідач протиправно притягнув його до адміністративної відповідальності за керування мопедом, який не зареєстрований у встановленому законом порядку, та без посвідчення водія відповідної категорії, тобто у зв`язку з відсутністю права керування даним транспортним засобом та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн, оскільки він має дозвіл на керування транспортними засобами категорії А та В, а мопед не підпадає під категорію механічного транспортного засобу та не підлягає реєстрації. Також позивач вказував на порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 10.06.2021 в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає обставини, викладені у позовній заяві, які, на його думку, судом першої інстанції не було враховано.
Оскільки учасники справи в судове засідання не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 09.05.2021 інспектором СРПП відділення №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області старшим лейтенантом поліції Стадніком П. С. було винесено постанову серії БАВ № 111743 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. 
Відповідно до вказаної постанови 09.05.2021 о 09:20 год в смт. Рокитне ОСОБА_1 керував мопедом «SUZUKI Lets», який не зареєстрований у встановленому законом порядку, та без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування даним транспортним засобом, чим порушив вимоги пункту 30.1 та пункту 2.1а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), за яке передбачена відповідальність частиною шостою статті 121 та частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не спростовано факт вчиненого правопорушення, оскільки з 01.01.2010 передбачена обов`язкова реєстрація мопедів та наявність посвідчення водія відповідної категорії для керування таким.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з пунктом 1.1 ПДР ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.1 ПДР визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб.
Пункт 2.9 ПДР вказує на те, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака.
При цьому, позивачем в поданій позовній заяві не заперечувався факт керування мопедом «SUZUKI Lets» без реєстрації транспортного засобу та за відсутності посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії А1.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 34 Закону України "Про дорожній рух" державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.
Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.
Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (далі - Порядок № 1388).
Пунктом 7 Порядку № 1388 встановлено, що експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.
Згідно з пунктом 16 Порядку № 1388 на зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію, а також номерні знаки (крім тимчасово ввезених на митну територію України транспортних засобів особистого користування), що відповідають державному стандарту України: два номерні знаки - на автотранспорт, один - на мототранспорт, мопед, причіп та напівпричіп, дозволи на встановлення на транспортних засобах спеціальних світлових і (або) звукових сигнальних пристроїв.
Відповідно до пункту 30.1 ПДР власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.
Законом України від 17.11.2008 № 586-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» з 1 січня 2010 року передбачена обов`язкова реєстрація мопедів.
Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 511 затверджено нову редакцію Положення про порядок надання посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (далі – Положення № 511) та передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їхніх типів і призначення, поділяються на категорії, в т.ч. А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Згідно з пунктом 2 вказаного Положення особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
Отже, особи, які не мають посвідчення подія відповідної категорії, не допускаються до керування цими транспортними засобами.
Таким чином, з 01.01.2010 в Україні встановлена реєстрація мопедів як транспортних засобів та необхідність отримання посвідчення водія на їх керування (категорія А1), незалежно від їх користування чи на вулично-дорожній, чи на автомобільній дорозі державного значення.
Наведене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.12.2019 у справі № 310/4817/17 та спростовує доводи позивача щодо відсутності в нього обов`язку зі здійснення державної реєстрації мопеду.
Відповідно до частини шостої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Слід зазначити, що не заслуговують на увагу покликання позивача на те, що він придбав мопед задовго до встановлення законодавством обов`язку здійснення його реєстрації, оскільки вказана обставина не дає підстав для невиконання ним єдиного порядку дорожнього руху на всій території України, а стаття 58 Конституції України до спірних правовідносин не підлягає застосуванню.
Що стосується покликання позивача на наявність у нього посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого 18.01.2002 ДАІ МВС м. Сарни, слід зазначити, що позивачу дозволено керувати транспортними засобами категорії А та В, тобто мотоциклом і автомобілем, максимальна вага якого не перевищує 3500 кг і кількість сидячих місць, крім сидіння водія не перевищує восьми.
Апеляційний суд враховує, що на момент отримання позивачем водійського посвідчення з категорією «А» діяло Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, в редакції від 18.10.1999.
Тобто, при отриманні посвідчення водія, ОСОБА_1 було відкрито категорію «А» з правом керування мотоциклами, моторолерами, мотонартами й іншими мототранспортними засобами.
Відповідно до пункту 27 Положення № 511 посвідчення водія, видане до набрання чинності Законом України від 24.09.2008 № 586-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», може бути обміняне на нове на умовах проведення обміну, визначених цим Положенням. При цьому в новому посвідченні водія зазначаються категорії: А1, А - відповідає категорії А.
Пунктом 28 Положення № 511 передбачено, що обмін посвідчення водія, у тому числі виданого вперше, проводиться без складення іспитів, крім випадків, передбачених пунктом 25-1 цього Положення.
Таким чином, обмін посвідчення водія, виданого до набрання чинності Законом України від 24.09.2008 № 586-VI, на нове здійснюється без складення іспитів та є правом особи, а не обов`язком.
Однак, незважаючи на те, що при обміні посвідчення водія на нове категорії А1, А відповідають категорії А, незамінене посвідчення водія з категорією А старого зразка не дає права керування транспортним засобом категорії А1.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що ОСОБА_1 порушено ПДР, так як транспортний засіб, яким він керував, був не зареєстрований і посвідчення водія відповідної категорії у нього відсутнє, що є підставою для відповідальності, передбаченої частиною шостою статті 122, частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Що стосується покликання позивача на порушення позивачем процедури розгляду справи, слід зазначити, що такі не знайшли свого підтвердження, оскільки згідно з наявної в матеріалах справи копії постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач засвідчив особистим підписом роз`яснення йому прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та отримання копії такої постанови. 
За таких обставин, приймаючи оспорювану постанову від 09.05.2021 серії БАВ № 111743 відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже, на думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та дотриманні норм процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 272, 286, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України,

                                                    П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 10 червня 2021 року у справі № 571/712/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.  

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 21.07.2021