Постанова                            
Іменем України
08 вересня 2021 року                   
м. Київ
 
справа № 756/1499/19
провадження № 61-3158св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач -ОСОБА_1 ,
відповідач -Державне підприємство «Укрхімтрансаміак»,
третя особа - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги  ОСОБА_2 , Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» на рішення Оболонського районного суду 
м. Києва від 24 жовтня 2019 року у складі судді Диби О. В. та постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 рокуу складі колегії суддів: Ящук Т. І., Немировської О. В., Чобіток А. О. 
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА 
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» (далі - ДП «Укрхімтрансаміак»), третя особа - ОСОБА_2 , в якому просив визнати його звільненням незаконним, скасувати наказ про його звільнення та поновити його на роботі з 08 січня 2019 року, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, який на день подання позову становив 96 089,07 грн, а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 500 000 грн. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 січня 2019 року його звільнено із займаної посади заступника директора з операційних питань у зв`язку із скороченням штату працівників. Таке звільнення є незаконним, оскільки жодних змін 
в організації виробництва і праці на підприємстві не відбулось, кількість заступників та їх функціональні обов`язки залишились аналогічними попередній організаційній структурі, протягом періоду з моменту погодження нової організаційної структури підприємство працевлаштувало нових працівників, яких в подальшому призначено на посади заступників директора.
При його звільненні допущено ряд порушень, які також призвели до його незаконності, зокрема, звільнення у зв`язку зі скороченням та реорганізацією відбувалось за фактичної відсутності такої процедури, порушено порядок отримання згоди на звільнення у профспілки підприємства та не отримано погодження на звільнення у Всеукраїнської профспілки працівників трубопровідного транспорту, не враховано переважне право позивача на залишення на роботі, умисно не пропонувались посади, які рівнозначні досвіду та кваліфікації позивача.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року позов задоволено частково. 
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора з операційних питань ДП «Укрхімтрансаміак» з 08 січня 2019 року.
Стягнено з ДП «Укрхімтрансаміак» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 857 764,97 грн. 
Стягнено з ДП «Укрхімтрансаміак» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду 
у розмірі 41 730 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнено з ДП «Укрхімтрансаміак» на користь ОСОБА_1 судовий збір 
у розмірі 7 500 грн;
Стягнено з ДП «Укрхімтрансаміак» на користь на користь держави судовий збір 
у розмірі 1 494,94 грн;
Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення на його користь розміру заробітної плати за один місяць.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до штатних розписів підприємства, затверджених наказами № 232 від 09 жовтня 2017 року, № 35 від 01 березня 2018 року, № 56 від 30 березня 2018 року, № 149 від 27 вересня 
2018 року, № 174 від 12 жовтня 2018 року, кількість працівників на підприємстві з жовтня 2017 року по жовтень 2018 року фактично не змінилася. Обсяг повноважень та обов`язків нових заступників директора у порівнянні 
з посадовими обов`язками позивача не змінився. До підпорядкування заступника директора з економіки та фінансів належить планово-економічна служба та служба з питань планування виробничої діяльності.
Кількість штатних одиниць завищена відповідачем згідно з наказом від 
27 вересня 2018 року до кількості 135, а з 12 жовтня 2018 року зменшена до кількості 111,5, при тому, що нова організаційна структура підприємства погоджена Мінекономрозвитку України листом від 04 червня 2018 року.
Відповідачем не доведено тієї обставини, що позивач за своїми професійними навичками не відповідав вимогам до нововведених посад заступників директора; не спростовано тієї обставини, що нововведена посада заступника директора 
з економіки та фінансів та посада заступника директора з операційних питань мають функціональні відмінності, які не може виконувати позивач, виходячи із його фаху та професійних навичок, у той час як сторона позивача посилалася на їх фактичну ідентичність та на це вказували допитані в судовому засіданні свідки.
Суд відхилив посилання сторони відповідача про те, що покази допитаних 
у судовому засіданні свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 
є неналежними доказами у зв`язку із тим, що вони є зацікавленими особами, оскільки також були звільнені із займаних посад та є позивачами у інших трудових спорах, оскільки їх покази узгоджуються між собою та не суперечать іншим наявним у матеріалах справи доказам.
Відповідно до додаткових пояснень відповідача (а. с. 114 - 118, т. 2) при вирішенні питання про переважне право на залишення позивача на роботі відповідачем проведений аналіз кваліфікації працівників їх праці, зокрема, враховано наявність звинувачень позивача у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена статтями 191, 364 КК України за дії, які, начебто, вчинені ним при виконанні своїх посадових обов`язків. Також відповідач указував на те, що вирішуючи питання переважного права залишення на роботі відповідач керувався тим, що за своєю службовою характеристикою (наявність двох підозр у вчиненні кримінальних правопорушень) кваліфікацією та продуктивністю праці позивач поступився іншому працівнику. Однак у матеріалах справи міститься позитивна характеристика позивача - заступника директора з операційних питань 
ДП «Укрхімтрансаміак», 1966 року народження, освіта вища, за фахом - гірничий інженер - механік (за підписом в. о. директора ДП «Укрхімтрансаміак» 
ОСОБА_2 від 15 серпня 2018 року) (а. с. 75 - 76, т. 1), яка не  врахована при звільненні позивача. Суд не взяв до уваги посилання сторони відповідача на те, що така характеристика була надана в межах кримінального провадження відносно позивача, оскільки її зміст узгоджується із поясненнями позивача про його кваліфікаційний рівень та наявність відповідних навичок. Доказів проведення будь - якого порівняння кваліфікації та продуктивності праці позивача та іншого працівника, якого переведено на рівнозначну посаду,  відповідачем не надано.
Тому звільнення позивача з посади заступника директора з операційних питань ДП «Укрхімтрансаміак» на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, 
є неправомірним та проведеним із порушенням трудового законодавства, 
у зв`язку з чим позивач підлягає поновленню на роботі на зазначеній посаді.
У зв`язку із встановленням неправомірності звільнення позивача з посади та його поновлення на роботі підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, розмір якого обчислено судом, виходячи із довідки про заробітну плату ДП «Укрхімтрансаміак» № 755 від 19 червня 2019 року (а. с. 86, т. 2), згідно з якою середньоденна заробітна плата позивача за цей період склала: 162 975,14 : 38 днів = 4 288,82 грн. Таким чином, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, обчислено судом: 4 288,82 грн (середньоденна заробітна плата за два місяці перед звільненням) х 200 днів (робочі дні за період з 08 січня 2019 року по 24 жовтня 2019 року) = 857 764 грн.
Незаконне звільнення позивача з роботи порушило його законні права, призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, чим йому спричинено моральні страждання, а тому на користь позивача необхідно стягнути відшкодування завданої йому моральної шкоди у сумі 41 730 грн, яка визначена виходячи із суми 10 мінімальних заробітних плат. 
Позовна вимога про скасування наказу про звільнення позивача із посади задоволенню не підлягає, оскільки такий спосіб захисту не передбачений чинним трудовим законодавством при вирішенні питання правомірності звільнення особи з роботи та її відповідного поновлення.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру моральної шкоди та зменшено її до суми 5 000 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Апеляційний суд виходив з того, що враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, ступінь вини відповідача, характер і тривалість страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, достатнім розміром відшкодування моральної шкоди є грошова сума в розмірі 5 000 грн.
Звільнення позивача відбулось з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки станом на день введення в дію нового штатного розпису 12 жовтня 
2018 року, в якому посада позивача (заступник директора з операційних питань) відсутня, фактично скорочення штату працівників відповідачем проведено не було.
Процедуру звільнення позивача за пунктом 1 статті 40 КЗпП України відповідач розпочав лише 06 листопада 2018 року, зазначивши у додатку до повідомлення про відсутність вакантних посад, які відповідають фаху та професійним навичкам позивача у штаті головного підприємства ДП «Укрхімтрансаміак».
Проте кандидатури осіб, що мали зайняти посади заступників директора відповідно до нового штатного розпису від 12 жовтня 2018 року, погоджені 
з Мінекономрозвитку України в період з червня по вересень 2018 року (а. с. 211 - 213, 217, 219), а зараховані на відповідні посади у період з 12 по 16 жовтня 
2018 року. Відповідно до наказу № 343-ко від 12 жовтня 2018 року на посаду заступника директора з науково-інноваційної діяльності зараховано провідного фахівця відділу з організації документообігу. Наказом № 347-ко від 16 жовтня 2018 року вказану особу переведено з посади заступника директора з науково-інноваційної діяльності на посаду заступника директора з економіки та фінансів, яка до цього часу була вільною (а. с. 132-134, т. 1).
Таким чином, процедуру звільнення позивача в зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників відповідач розпочав після того, як було укомплектовано штат головного підприємства ДП «Укрхімтрансаміак» за введеним з 12 жовтня 2018 року новим штатним розписом.
Протягом жовтня - грудня 2018 року, до 08 січня 2019 року позивач продовжував займати посаду заступника директора з операційних питань, тоді як зазначена посада в штатному розписі відповідача з 12 жовтня 2018 року відсутня, натомість станом на 12 жовтня 2018 року нововведена посада заступника директора 
з економіки та фінансів була вільною. Про звільнення з займаної посади за скороченням штату ОСОБА_1 під розписку попереджений лише 06 листопада 2018 року, тобто майже через місяць після введення в дію нового штатного розпису та лише після того, як Мінекономрозвитку України звернуло увагу відповідача на безпідставність звільнення ОСОБА_1 . Оскільки 
ОСОБА_1 після введення в дію нового штатного розпису продовжував працювати на посаді заступника директора з операційних питань та отримував заробітну плату, то фактично скорочення штату працівників стосовно посади позивача не відбулось.
Відповідачем не спростовано тієї обставини, що нововведена посада заступника директора з економіки та фінансів та посада заступника директора 
з операційних питань, мають функціональні відмінності, які не може виконувати позивач, виходячи із його фаху та професійних навичок. ОСОБА_1 працював на керівних посадах у Державному підприємстві «Укрхімтрансаміак», зокрема: протягом 2004 - 2005 років - генеральним директором, протягом 2012 - 2015 років - заступником директора з розвитку та правових питань; з 2017 року - радником та заступником директора з операційних питань (а.с. 75, т. 1).
Доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність підстав для пропозиції позивачу однієї із нововведених посад заступника директора, оскільки відповідачем враховано ті обставини, що у попередній період роботи позивача на підприємстві він звільнений за прогул (пункт 4 стаття 40 КЗпП України) у 2015 році та що позивач є обвинуваченим у кримінальній справі за частиною п`ятою статті 191 КК України, яка розглядається Вищим антикорупційним судом України, 
є аналогічними запереченням відповідача на позовну заяву та судом першої інстанції їм була надана належна правова оцінка. Зазначені обставини правильно не прийняті судом першої інстанції до уваги, оскільки у даному випадку вирішального значення для спору не мають. Разом з тим, у позитивній характеристиці ОСОБА_1 , що була підписана в.о. директора Шліхтою В. М. 15 серпня 2018 року, відповідачем зазначено про високі професійні та ділові якості позивача, високу продуктивність праці, належний рівень виконання професійних обов`язків, наявність значного професійного досвіду на керівних посадах (а. с. 75 - 76, т. 1).
Аргументи учасників справи
18 лютого 2020 року ДП «Укрхімтрансаміак» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Касаційну скаргу ДП «Укрхімтрансаміак» мотивовано тим, що при ухваленні оскаржених судових рішень суди помилково виходили з обставин: позивача не повідомлено про звільнення у день скорочення його посади; у день скорочення посади позивачу не запропоновано усі наявні на підприємстві посади; протягом періоду після повідомлення про звільнення позивач продовжував працювати та отримувати заробітну плату, а отже реального скорочення не відбулось, оскільки судами не враховано положення статті 49-2 КЗпП України. Чинним законодавством України не встановлено обов`язку роботодавця інформувати свого співробітника про майбутнє вивільнення у день прийняття рішення про скорочення його посади. Єдиними вимогами до роботодавця є: 1) дотримання двомісячного строку після повідомлення про майбутнє вивільнення, 2) обов`язкова пропозиція працівнику зайняти іншу посаду, вакансія на яку відкрита на момент повідомлення про майбутнє вивільнення, а не на момент скорочення посади. Відповідач виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України, оскільки позивачу  запропоновані всі відкриті на підприємстві вакансії.
Апеляційним судом не враховано усталену практику Верховного Суду стосовно застосування статті 49-2 КЗпП України, яка полягає у тому, що обов`язок працевлаштування працівника (пропозиції всіх наявних на підприємстві вакансій) виникає із моменту повідомлення працівника про майбутнє вивільнення, а не 
з моменту скорочення його посади.
Скорочення чисельності або штату працівників може бути зумовлене, зокрема, вдосконаленням виробництва, суміщенням професій, зменшенням обсягу виробництва продукції, перепрофілюванням підприємства, установи, організації тощо. Скорочення чисельності та скорочення штату - це різні поняття. Так, скорочення чисельності передбачає звільнення працівників, натомість скорочення штату - зменшення кількості або ліквідацію певних посад, спеціальностей, професій тощо. При цьому, одночасно можуть вводитися інші посади, спеціальності, професії тощо, в результаті чого кількість працівників може і не зменшуватися, а в окремих випадках навіть збільшуватися.
Судами неправильно застосовано норми статті 40 КЗпП України, а також взагалі не застосовано частину третю статті 64 ГК України. Право визначати чисельність і штат працівників належить до компетенції саме власника підприємства або уповноваженого ним органу.
Відповідно до організаційної структури, затвердженої наказом № 34 від 
01 березня 2018 року до підпорядкування позивача належали служба моніторингу цін та проектно-кошторисної документації, служба закупівель та планово-економічна служба. У той час, як відповідно до організаційної структури, затвердженої наказом № 172 від 12 жовтня 2018 року, до підпорядкування заступника директора з економіки та фінансів належали планово-економічна служба та служба з питань планування виробничої діяльності. Організаційною структурою, затвердженою наказом від 12 жовтня 2018 року, ліквідована служба моніторингу цін та проектно-кошторисної документації, а також з метою вдосконалення виробництва та суміщення професій перетворено Департамент 
з проектування та Департамент управління проектами у Службу проектно - конструкторських робіт та ліквідовано посаду головного інженера як самостійну.
Суди дійшли необґрунтованого висновку, що обсяг повноважень та обов`язків нових заступників директора у порівнянні з посадовими обов`язками позивача не змінився, оскільки судом не було у повному обсязі досліджено та проаналізовано обсяг повноважень та обов`язків позивача й іншого працівника, зазначивши 
у судовому рішенні єдину схожість, що до підпорядкування заступника директора з економіки та фінансів належить планово-економічна служба та служба з питань планування виробничої діяльності. У матеріалах справи відсутня посадова інструкція заступника директора з економіки та фінансів. Проте суд першої інстанції, фактично не досліджуючи посадові інструкції всіх заступників директора за новим штатним розписом, зробив помилкові висновки про аналогічність посад заступника директора з операційних питань та заступника директора з економіки та фінансів, а також про те, що обсяг повноважень та обов`язків нових заступників директора у порівнянні з посадовими обов`язками позивача не змінився.
Відповідно до колективного договору відповідач зобов`язується погоджувати 
з профспілковим комітетом ліквідацію (реорганізацію), перепрофілювання підприємства, зміни в організації виробництва та праці, які можуть призвести до вивільнення працівників. Профспілковий комітет надав згоду на звільнення позивача за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, не порушуючи пункт 3.3 колективного договору, тому порушення законодавства на даному етапі не відбулось.
За змістом статті 42 КЗпП України правило порівняння характеристик застосовується до всіх працівників, які обіймають таку ж посаду. В даному випадку посада позивача скорочена, тобто вона взагалі відсутня у новому штатному розкладі, відповідно, порівняння характеристик не мало здійснюватися відповідачем.
При цьому відповідачем зазначалось та враховано адміністрацією, що на підставі наказу № 50-к-о від 03 квітня 2015 року ОСОБА_1 звільнено за пунктом 
4 статті 40 КЗпП України за прогул (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого часу) без поважних причин. З указаним наказом позивач погодився, вважав його законним, оскільки наказ не оскаржувався та судових рішень з даних питань не існує. Одним з важливих факторів оцінки продуктивності праці позивача являлась оцінка ризиків для авторитету та економічної безпеки державного підприємства, оскільки за час роботи ОСОБА_1 на вказаній посаді його звинувачено у кримінальному правопорушенні та вручено підозру. Враховуючи, що відповідно до роз`яснень Мінсоцполітики України, викладених у листі від 21 травня 2012 року № 80/06/187-2, законодавцем не передбачені критерії й порядок визначення працівників з вищою кваліфікацією і продуктивністю праці, відповідачем проведено аналіз ефективності праці позивача та враховані зазначені обставини. Проте судами не досліджено та не надано оцінки таким доводам відповідача, тому суди дійшли помилкового висновку про те, що у позивача було переважне право залишення на роботі та невірно застосовано положення пунктів 2, 3, 10 частини другої статті 42 КЗпПУкраїни.
За таких обставин відповідачем належним чином повідомлено позивача про наступне вивільнення у зв`язку із скороченням штату працівників, запропоновано всі наявні на підприємстві вакансії, звільнення відбулось за погодженням 
з профспілковим органом, не раніше ніж за два місяці від дати повідомлення про наступне вивільнення, тому звільнення здійснено із дотриманням положень частини другої статті 40, статті 49-2 КЗпП України. Підстав для поновлення позивача на роботі немає. Тому відсутні й підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також відшкодування моральної шкоди.
У лютому 2020 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, 
в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Касаційну скаргу ОСОБА_2 мотивовано, зокрема також тим, що в оскарженій постанові зазначається, що ОСОБА_2 не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за його відсутності. Проте зазначені обставини не відповідають дійсності. На адресу ОСОБА_2 , а також представника ОСОБА_2 , не надходило будь-яких документів по даній справі 
з апеляційного суду. Доказів протилежного матеріали справи не містять. 
В зв`язку з необізнаністю про апеляційний розгляд справи ОСОБА_2 позбавлений конституційного права на судовий захист, на можливість прийняття участі та направлення свого представника для участі у справі, 
а також надати відзив на апеляційну скаргу, пояснення по суті справи, підтримати апеляційну скаргу, оскільки незаконне рішення про задоволення позову, 
в майбутньому, прямо впливатиме на права та обов`язки ОСОБА_2 , що полягатиме в можливому позові ДП «Укрхімтрансаміак» на застосування регресу.
Судом апеляційної інстанції неправильно застосовано статті 40, 42, 49-2 КЗпП України, оскільки застосування вказаних норм судом апеляційної інстанції здійснено без урахування висновків в постановах Верховного суду, а саме постановах: Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року в справі № 641/5330/16-ц, Верховного суду України від 01 квітня 2015 року в справі № 6-40цс15; Верховного суду у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду 
в справі № 758/5386/15-ц від 07 лютого 2018 року.
Висновки судів щодо порушення відповідачем статті 40 КЗпП України та що відповідно до штатних розписів підприємства (а. с. 92- 123, т. 1), затверджених наказами № 232 від 09 жовтня 2017 року, № 35 від 01 березня 2018 року, № 149 від 27 вересня 2018 року, № 174 від 12 жовтня 2018 року, кількість працівників на підприємстві не змінилась, є помилковими. Наявні в матеріалах справи докази (накази про затвердження штатних розписів)  підтверджують факт скорочення штатних одиниць станом на 12 жовтня 2018 року. 
Кадрові переміщення, які мали місце в жовтні 2018 року, тобто, до вручення позивачу повідомлення про можливе звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, не свідчать про порушення відповідачем статті 42-9 КЗпП України, оскільки матеріалами справи підтверджується, що всі посади, які були вільними за період з 06 листопада 2018 року (дата вручення повідомлення) по 08 січня 
2019 року (дата звільнення)  позивачу запропоновані з дотриманням законодавчо визначеного порядку. Законодавством не встановлено будь-яких часових обмежень або строків, протягом яких роботодавець має здійснити повідомлення осіб про майбутнє можливе звільнення у випадку скорочення чисельності або штату працівників, з моменту введення нової організаційної структури.
У жовтні 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Батюсь Т. В. подала до суду відзив, у якому просила оскаржені судові рішення залишити без змін, 
а касаційні скарги без задоволення, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість їх доводів.
Рух справи, межі та підстави касаційного перегляду
Ухвалою Верховного Суду від 14 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ДП «Укрхімтрансаміак»; клопотання ДП «Укрхімтрансаміак» задоволено, зупинено виконання оскаржених судових рішень до закінчення касаційного провадження.
В ухвалі зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд першої та апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, у постановах Верховного Суду від 07 лютого 
2018 року у справі № 758/5386/15-ц, від 26 червня 2019 року у справі 
№ 641/5330/16-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 638/16244/16-ц, від 09 січня 2020 року у справі № 757/60544/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі 
№ 742/532/18, від 21 лютого 2020 року у справі № 295/14195/18, від 27 березня 2020 року у справі № 465/6661/16-ц).
Ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою  ОСОБА_2 .
В зазначеній ухвалі вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави передбачені пунктом 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд першої та апеляційної інстанції 
в оскаржених судових рішеннях порушив норми процесуального права та застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 758/5386/15-ц, від 26 червня 2019 року 
у справі № 641/5330/16-ц).
Ухвалою Верховного Суду від 16 червня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
Наказом № 44-к-о від 14 березня 2017 року ОСОБА_1 прийнято на посаду радника директора ДП «Укрхімтрансаміак». Наказом ДП «Укрхімтрансаміак» 
№ 216-к-о від 07 липня 2017 року позивача переведено на посаду заступника директора з операційних питань.
Згідно з посадовою інструкцією заступника директора з операційних питань, заступник директора з операційних питань забезпечує розвиток підприємства, виконання комплексних, галузевих програм розвитку підприємства, здійснює матеріально-технічне та фінансово-господарське забезпечення підприємства, забезпечує законність при здійсненні підприємством господарської діяльності. На посаду призначається особа з повною вищою освітою (магістр, спеціаліст), післядипломна освіта у галузі управління. Стаж роботи на керівних посадах не менше 5 років.
Наказом № 232 від 09 жовтня 2017 року затверджено штатний розпис головного підприємства зі штатною чисельністю 120,5 одиниць. Серед них до керівного складу підприємства входили 4 заступники директора: заступник директора 
з виробничо-технічних питань, заступник директора з оперативного управління, заступник директора з операційних питань, заступник директора з розвитку та правових питань (а. с. 92-93, т. 1)
З 01 березня 2018 року наказом в. о. директора ДП «Укрхімтрансаміак» № 35 від 01 березня 2018 року введено в дію новий штатний розпис головного підприємства, штатна чисельність працівників у якому збільшена до 129,5 одиниць, при цьому також збільшено кількість заступників директора - введено посаду заступника директора з проектування та технічної діагностики (а. с. 98-99, т. 1).
Наказом № 56 від 30 березня 2018 року затверджено новий штатний розпис, 
у якому загальна кількість працівників (129,5) та кількість заступників директора (5) - залишалась незмінною (а. с. 105-106).
Листом № 640 від 30 травня 2018 року ДП «Укрхімтрансаміак» просило Міністерство економічного розвитку та торгівлі України (далі - Мінекономрозвитку України) погодити організаційну структуру підприємства, оскільки за результатами аналізу функцій та завдань виявлену низку негативних факторів, які не дозволяють на належному рівні організувати роботу підприємства, зокрема, дублювання функцій різними структурними підрозділами, виконання ними непритаманних їм завдань, неефективність прийняття управлінських рішень у зв`язку з недосконалістю організаційної структури, координація роботи окремого структурного підрозділу декількома заступниками директора, надання заступнику директора повноважень, які не віднесено до видів діяльності, передбачених статутом підприємства.
Наказом № 149 від 27 вересня 2018 року було затверджено новий штатний розпис працівників головного підприємства ДП «Укрхімтрансаміак», відповідно до якого з 01 жовтня 2018 року збільшувалася чисельність штату та становила 135,5 осіб, а кількість посад заступників директора залишилась такою ж: заступник директора з виробничо-технічних питань, заступник директора з оперативного управління, заступник директора з операційних питань, заступник директора 
з розвитку, заступник директора з проектування та технічної діагностики (а. с. 112-113).
Згідно з наказом ДП «Укрхімтрансаміак» № 172 від 12 жовтня 2018 року затверджено організаційну структуру підприємства, погоджену Мінекономрозвитку України листом № 3241-10/23854-08 від 04 червня 2018 року, яка введена в дію з 12 жовтня 2018 року (а. с. 90 - 91, т. 1).
Вказаним наказом визначена втрата чинності попередньою організаційною структурою підприємства, затвердженою наказом № 34 від 01 березня 2018 року, якою передбачена посада заступника директора з операційних питань, якому підпорядковувалася служба моніторингу цін та проектно-кошторисної документації, служба закупівель та планово-економічна служба (а. с. 88, 89, т. 1).
Наказом № 174 в. о. директора ДП «Укрхімтрансаміак» ОСОБА_2 від 12 жовтня 2018 року, у зв`язку з введенням наказом № 172 від 12 жовтня 2018 року нової організаційної структури, затверджено штатний розпис працівників головного підприємства ДП «Укрхімтрансаміак» в новій редакції, відповідно до якої загальна чисельність працівників становить 111,5 осіб, кількість заступників директора залишилась тією ж - 5 посад, проте змінено назви посад, а саме: перший заступник директора, заступник директора з технічних питань, заступник директора з економіки та фінансів, заступник директора з науково-інноваційної діяльності, заступник директора з економічної безпеки (а. с. 119 - 120, т. 1). 
У ньому посада заступника директора з операційних питань відсутня.
Відповідно до порівняння організаційної структури підприємства, що існувала 
у період з березня 2018 року до 12 жовтня 2018 року, заступнику директора 
з операційних питань, посаду якого займав позивач, були підпорядковані: служба моніторингу цін та проектно-кошторисної документації, служба закупівель та планово-економічна служба. Заступнику директора з розвитку був підпорядкований департамент управління проектами. З 12 жовтня 2018 року планово-економічна служба та служба з питань планування виробничої діяльності стали підпорядковуватись заступнику директора з економіки та фінансів.
Листом від 12 жовтня 2018 року за № 1258 в. о. директора ОСОБА_2 просив погодити звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора 
з операційних питань відповідно до пункту 7.4 статуту ДП «Укрхімтрансаміак» та організаційної структури підприємства, погодженої Мінекономрозвитку України (лист від 04 червня 2018 року № 3241-10/23854-08) (а. с. 221, т. 1).
Листом державного секретаря Мінекономрозвитку України від 24 жовтня 
2018 року відповідача повідомлено, що його лист від 12 жовтня 2018 року залишено без розгляду, оскільки в ньому не зазначена підстава звільнення ОСОБА_1 (а. с. 223, т. 1).
06 листопада 2018 року позивача повідомлено про затвердження нового штатного розпису та запропоновано перелік посад для переведення (а. с. 37 - 39, т. 1), а також попереджено про звільнення з 08 січня 2019 року у разі відмови від пропозиції. У повідомленні міститься зауваження позивача про незгоду з ним внаслідок порушення чинного законодавства при проведенні процедури звільнення.
Згідно списку вакансій для переведення позивачу запропоновані посади некваліфікованих робітників та посади нижчої ланки керівництва, наявні 
у м. Лозова та м. Куп`янськ Харківської області, м. Горлівка Донецької області, 
м. Миколаїв та м. Южне Одеської області, та, зокрема, одна посада охоронника 
у м. Києві.
Звільнення позивача погоджено Всеукраїнською профспілкою працівників трубопровідного транспорту відповідно до листа, який міститься в матеріалах справи (а. с. 16, т. 2).
Наказом ДП «Укрхімтрансаміак» № 3-к-о від 08 січня 2019 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України 
з 08 січня 2019 року (а. с. 36, т. 1).
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
У частині шостій статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва 
і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі 
і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року у справі № 641/5330/16-ц (провадження № 61-19724св18) зазначено, що «розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін 
в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому 
ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення».
У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суди встановили, що згідно штатних розписів підприємства, затверджених наказами № 232 від 09 жовтня 2017 року, № 35 від 01 березня 2018 року, № 56 від 30 березня 2018 року, № 149 від 27 вересня 2018 року, № 174 від 12 жовтня 
2018 року кількість працівників на підприємстві з жовтня 2017 по жовтень року 2018 року фактично не змінилася; організаційна структура підприємства, яка введена в дію з 12 жовтня 2018 року, була погоджена Мінекономрозвитку України ще 04 червня 2018 року, яка у порівнянні з попереднім штатним розписом 
в редакції наказу № 56 від 30 березня 2018 року скорочення посад заступників директора не передбачав (а. с. 90 - 123, т. 1).
За таких обставин суди зробили висновок, що фактично скорочення чисельності або штату працівників у відповідача не було, а звільнення позивача відбулось без законної підстави. Тому суди правильно частково задовольнили позов, але помилились щодо мотивів такого рішення, оскільки встановлення відсутності змін в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників (законної підстави звільнення) є безумовною та достатньою підставою для поновлення на роботі звільненого за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України працівника. Тому суди помилково визначили підставою звільнення також і недотримання відповідачем процедури звільнення позивача. 
Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про неповідомлення його про розгляд справи в апеляційному суді.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 13 грудня 2019 року ОСОБА_2 особисто вручено за адресою: АДРЕСА_1 копію ухвали про відкриття апеляційне провадження в цій справі (а. с. 215, т. 2). Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 26 грудня 2019 року ОСОБА_2 особисто вручено за адресою: АДРЕСА_1 повідомлення про розгляд справи 30 січня 2020 року о 10 год. 15 хв. (а. с. 215, т. 2).
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
Доводи касаційних скарг, з урахуванням меж касаційного перегляду,дають підстави для висновку, що судові рішення частково ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права.У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційні скарги слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в незміненій апеляційним судом частині та постанову апеляційного суду змінити, виклавши їх мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
У зв`язку з цим підлягає поновленню виконання оскаржених судових рішень, зупинених ухвалою Верховного Суду від 14 вересня 2020 року до закінчення касаційного провадження. 
Оскільки судові рішення змінено тільки в частині мотивів прийняття, то розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційні скарги ОСОБА_2 , Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» задовольнити частково.
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року 
в незміненій апеляційним судом частині та постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року змінити, виклавши їх мотивувальну частину у редакції цієї постанови.
Поновити виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 
24 жовтня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                            В. І. Крат
 
Судді:                                                                                     Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
                                                                                              Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук