П О С Т А Н О В А

                                  І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
12 липня  2021 року                                                                                    м. Київ
 
Справа № 33/824/3074/2021                             Головуючий у 1-й інстанції: Андрейчук Т. В. 
Унікальний № 756/999/21                                                                       

Суддя Київського апеляційного суду Пікуль А. А., за участі  ОСОБА_1 розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.1 ст. 44-3 КУпАП,-
 
                                         у с т а н о в и л а:
  
Постановою  Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 443 КУпАП, накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 454 грн 40 коп. в дохід держави.
Зі змісту вказаної постанови убачається таке. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 613, складеного 04 грудня 2020 року головним спеціалістом відділу державної санітарно-епідеміологічної експертизи та охорони території Управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві Бондаренко В. В., 04 грудня 2020 року об 11 год. 30 хв. у АДРЕСА_3 , під час заходів з метою контролю виконання обмежень, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2020 року № 1100) встановлено, що ОСОБА_1 , директор сімейного центру розвитку «Uniclub», допустила такі порушення: не проводиться температурний скринінг працівникам; відсутнє документальне підтвердження проведення навчання з працівниками щодо використання ЗІЗ, їх утилізації; не організований централізований збір використаних ЗІЗ; відсутнє тимчасове маркування в закладі; відсутнє документальне підтвердження проведення прибирання з використанням миючих та дезінфекційних засобів; допущено відвідувачів без одягнених масок, чим ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», пп. 1 п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2020 року № 1100), п. п. 3, 5, 13 постанови Головного державного санітарного лікаря України від 22 вересня 2020 року № 55 «Про затвердження протиепідемічних заходів у закладах дошкільної освіти на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19», що є порушенням правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 443 КУпАП.
 
Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати оскаржувану постанову та на підставі положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП (а. с. 30-31). 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказано, що відсутність підтвердження документального підтвердження проведення вологого прибирання в приміщенні  не свідчить про відсутність вологого прибирання з миючими та дезинфікуючими засобами в приміщенні сімейного центру розвитку «Uniclub», оскільки таке прибирання проводилось, щоб запобігти захворюванню дітей не лише COVID-19 а й іншими вірусними інфекціями. Дійсно листки термометрії були відсутні, але кожен працівник центру перед початком роботи обов`язково проходить температурний скринінг та повідомляє про будь які тривожні симптоми, задля запобігання розповсюдженню COVID-19, оскільки сумлінно та відповідально ставиться до своїх обов`язків у роботі з дітьми, серед яких є діти з особливими потребами, та розуміє всі наслідки укривання будь яких симптомів. ОСОБА_1 знаходилась в приміщенні сімейного центру розвитку «Uniclub» на своєму робочому місці одна, в цей час не було жодних відвідувачів, а працівники та діти знаходились у інших кабінетах, що унеможливлює безпосередній контакт з будь-ким з них. Дійсно нею допущенні незначні порушення, однак вони були усунені в ході проведення самої перевірки з подальшим суворим їх дотриманням. Тимчасові рекомендації щодо організації протиепідемічних заходів у закладах дошкільної освіти на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), затверджені постановою Головного державного санітарного лікаря України від 22 вересня 2020 року № 55, носять рекомендаційний характер та не є актом законодавства, яким встановлюються       правила       щодо          карантину   людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, в розумінні ст. 44-3 КУпАП.
 
Одночасно з апеляційною скаргою ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що вона не була належним чином повідомлена судом першої інстанції про розгляд справи та з матеріалами справи ознайомилась лише 31 травня 20221 року. 
За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
Як убачається із матеріалів справи, про розгляд справи ОСОБА_1 повідомлена не була, натомість зі зворотної стороні обкладинки справи убачається, що ОСОБА_1 була ознайомлена з матеріалами справи лише 31 травня 2021 року.
Ураховуючи викладене, та з метою забезпечення права ОСОБА_1 на апеляційний перегляд судового рішення, пропущений строк на подачу апеляційної скарги на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року підлягає поновленню.
 
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя доходить  висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.
У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.
 
Відповідно до  вимог п.1  постанови Кабінету Міністрів  України  № 641 від  22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 року, № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Згідно з  вимогами п.17 вказаної постанови Кабінету Міністрів  України № 641 від  22 липня 2020 року, головним державним санітарним лікарем України розробляються та затверджуються протиепідемічні заходи, які визначають особливості провадження діяльності суб`єктами господарювання на період карантину.
Постановою головного державного санітарного лікаря  України  № 17 від  22 вересня 2020 року затверджені протиепідемічні заходи у закладах дошкільної освіти на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Відповідно до п. 3 вказаної постанови допуск до роботи персоналу закладів здійснюється після проведення термометрії безконтактним термометром та за умови наявності засобу індивідуального захисту, що щільно покриває рот та ніс. У разі виявлення співробітника з підвищеною температурою тіла понад 37,2° C або із ознаками гострого респіраторного захворювання такий співробітник не допускається до роботи з рекомендаціями звернутись за медичною допомогою до сімейного лікаря. При появі підвищеної температури тіла понад 37,2° C або ознак гострого респіраторного захворювання вдома, співробітник повідомляє свого безпосереднього керівника та не виходить на роботу, одночасно звертаючись за медичною допомогою.
Згідно з п. 5 Керівник закладу дошкільної освіти забезпечує: організацію централізованого збору використаних засобів індивідуального захисту, паперових серветок в окремі контейнери (урни) з кришками та поліетиленовими пакетами, з подальшою утилізацією згідно з укладеними угодами на вивіз твердих побутових відходів; проведення навчання працівників щодо одягання, використання, зняття засобів індивідуального захисту, їх утилізації, контроль за виконанням цих вимог; необхідні умови для дотриманням працівниками правил особистої гігієни (рукомийники, мило рідке, паперові рушники (або електросушарки для рук), антисептичні засоби для обробки рук тощо); обмеження проведення масових заходів (нарад, зборів тощо) в закритих приміщеннях (окрім заходів, необхідних для забезпечення функціонування закладів освіти - проведення педагогічних рад тощо); вологе прибирання з використанням миючих та дезінфекційних засобів; провітрювання приміщень протягом не менше 15 хвилин перед відкриттям та почергове провітрювання кімнат протягом дня за відсутності дітей; медичні пункти закладу необхідними засобами та обладнанням (безконтактними термометрами, дезінфекційними, в тому числі антисептичними засобами для обробки рук, засобами особистої гігієни та індивідуального захисту); розміщення інформації (плакатів/банерів) про необхідність дотримання респіраторної гігієни та етикету кашлю.
 
Відповідно до п. 13 Керівник закладу організовує централізований збір та утилізацію використаних засобів індивідуального захисту (захисні маски, респіратори, гумові рукавички, захисні щитки), паперових серветок в окремі контейнери/урни (картонні або пластикові), з кришками та поліетиленовими пакетами, наступним чином: кількість та об`єм (місткість) контейнерів/урн визначається з розрахунку на кількість відвідувачів закладу освіти, з подальшою утилізацією згідно з укладеними угодами на вивіз твердих побутових відходів; контейнери рекомендовано встановлювати біля входу в заклади освіти та в приміщеннях закладу дошкільної освіти у місцях недоступних для дітей; поліетиленові пакети з контейнерів, у яких зібрано використані засоби індивідуального захисту (захисні маски, респіратори, гумові рукавички, захисні щитки), необхідно замінювати після заповнення або за графіком, щільно зав`язувати (рекомендується використовувати додатковий пакет для надійності зберігання використаних засобів індивідуального захисту) та наносити маркування («використані засоби індивідуального захисту»); щоденно здійснювати дезінфекцію контейнерів, картонні контейнери одноразового використання після використання підлягають утилізації.
ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення № 613 від 04 грудня 2020 року ознайомлена та підписала його з поясненнями, що порушення усувались під час проведення перевірки. Будь-яких  заперечень щодо викладених  в протоколі порушень не зазначала.
          Також ОСОБА_1 був підписаний опитувальний лист в якому засвідчено факт недотримання 6 вимог організації протиепідемічних заходів на підприємствах, установах та організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, розміщених на території міста Києва. Вказаний опитувальник підписаний ОСОБА_1 власноручно та без зауважень (а.с.5).
Сукупність наведених доказів підтверджує факт порушення ОСОБА_1 вимог постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року,  п. 3, 5, 13 постанови Головного державного санітарного лікаря України від 22 вересня 2020 року № 55 та вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності та допустимості, а отже підтверджують винуватість ОСОБА_1 , в порушенні правил щодо карантину, оскільки остання, як директор сімейного центру розвитку «Uniclub» дотримуватись обмежень, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року, а недотримання вказаних норм є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за  ст. 44-3 КУпАП.
Аналізуючи зазначене, суд  приходить до висновку про обгрунтованість висновку суду першої інстанції  про вчинення  ОСОБА_1    адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 44-3 КУпАП  та призначення їй  адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян (17 000 грн.)
 
Доводи апеляційної скарги про те, що  перелічені у протоколі порушення містять тимчасові рекомендації,  не є імперативними нормами, а тому відповідальність  за невиконання  положень постанови  рекомендаційного характеру законом не передбачена,  суд  відхиляє з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 1  Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.
Згідно вимог  ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»  карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.
Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.
Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.
У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.
Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Постановою Кабінету Міністрів України № 641 від  22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України  установлено карантин з  01 серпня 2020 рок по 31 грудня 2020 року. Пункт 17 даної постанови  вказує на те, що  протиепідемічні заходи, які визначають  особливості провадження діяльності суб`єктами господарювання на період карантину,  розробляються  Головним санітарним  лікарем України. З викладеного убачається, що  на період дії карантину суб`єкти господарювання  провадять свою діяльність  з дотриманням протиепідемічних  заходів розроблених Головним санітарним  лікарем України. З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги про  рекомендаційний  характер вказаних обмежень є помилковими.  
Доводи апеляційної скарги  про те, що вологе прибирання та температурний скринінг фактично проводились, хоча документальне підтвердження цього відсутнє, не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності, оскільки, по-перше, ці аргументи не відповідають змісту  протоколу про адміністративне правопорушення та опитувального листа (а.с.4-5) і жодним чином не підтверджені; по-друге, ці порушення є лише двома з шести зафіксованих в ході перевірки.
 
Ураховуючи викладене,  суд доходить висновку, що доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого  ст. 44-3 КУпАП, є необґрунтованими, постанова Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року є законною, підстав для її скасування та закриття провадження у справі немає.
 
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -
 
П О С Т А Н О В И Л А :
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
 
Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                 А. А. Пікуль