Провадження № 33/4820/385/21 
Справа № 686/5314/21 Головуючий в 1-й інстанції Козак О. В. 
Категорія: ч.1 ст. 173-2 КУпАП Доповідач Бережний С.Д. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2021 року м.Хмельницький
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання   Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 , захисника Савченко О.В., потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої Шкодяк І.А., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_2  на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2021 року,-
в с т а н о в и в:
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2021 року провадження в справі відносно
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,
закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ №521401 від 16.02.2021р.,  ОСОБА_1  16.02.2021р. о 18 годин 30 хвилин, за адресою АДРЕСА_1 , відмовився впустити до будинку дружину  ОСОБА_2  внаслідок чого їй було завдано шкоду, своїми діями вчинив домашнє насильство економічного характеру, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП.
Закриваючи провадження в справі суд прийшов до висновку, що вказані дії ОСОБА_1 , не виходять за межі звичайних конфліктних відносин між подружжям, яке припинило спільне проживання, та не містять відповідних ознак домашнього насильства, не вказують на їх навмисний характер та наявність наміру спрямованого на заподіяння шкоди потерпілій, не свідчать про порушення прав і свобод потерпілої з використанням значної переваги в силі, яка дозволяє досягти бажаного результату.
       В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, потерпіла просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП
       Вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, яка винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, при винесені постанови судом зроблений хибний висновок, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення та не враховано всіх обставин справи.
Вказує, що суд не надав критичну оцінку показам ОСОБА_1 та в основу рішення поклав змінені покази особи, що притягується до відповідальності. 
Також зазначає, що суд зайняв однобічну позицію у розгляді справи, не допитав свідків події та не взяв до уваги покази потерпілої, які є послідовними.
Заслухавши пояснення потерпілої та представника потерпілої, які підтримували вказані доводи в апеляційній скарзі, думку захисника та ОСОБА_1 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, оскільки вважають прийняте рішення законним та обґрунтованим, ознайомившись з доводами апеляційної скарги та матеріалами адміністративної справи, приходжу до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_2 задоволенню не підлягає за таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. 
Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 була присутня в засіданні суду першої інстанції 29 квітня 2021 року, однак копія оскаржуваної постанови ОСОБА_2 у визначений законодавством строк направлена не була. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку оскарження постанови суду щодо ОСОБА_2 , в зв`язку з чим апелянту слід поновити строк оскарження постанови суду.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку порушення ст. 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Ці вимоги закону у повній мірі були дотримані при вирішенні справи судом першої інстанції.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, яка передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Так, згідно матеріалів справи,  ОСОБА_1  16.02.2021р. о 18 год. 30 хв., за адресою АДРЕСА_1 , відмовився впустити до будинку дружину  ОСОБА_2  внаслідок чого їй було завдано шкоду.
В суді першої інстанції  ОСОБА_1  свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечував та вказував, що знаходився у своєму будинку, захищав своє майно та дітей. Відносини та спільне проживання припинив з потерпілою 07.01.2020р. і вона у вказаному будинку не проживала. В той день вона попросила приїхати і забрати дітей, що він і зробив, а потім ОСОБА_2  приїхала і викликала працівників поліції.
Потерпіла ОСОБА_2 в суді першої інстанції вказувала, що вона приїхала до своїх дітей поговорити та налагодити відносини, а він її не впустив в будинок. В будинку також були її речі, документи, він нічого не віддав, все спалив. В той час вона проживала по АДРЕСА_2 , так як 05.02.2021р. чоловік її побив і тому вона до 16.02.2021р. там не проживала. На той час в неї з чоловіком були неприязні відносини.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що висунуте обвинувачення є неконкретизованим та не дозволяє суду встановити обставини правопорушення, які мають істотне значення для розгляду справи та вирішення питання про доведеність вини правопорушника, а суд розглядає справу тільки в межах висунутого обвинувачення. В протоколі не зазначені: форма вини, мотив і мета вчинення правопорушення, не вказані наслідки, які були спричиненні чи могли бути спричиненні правопорушенням.
Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Зазначені твердження апелянта в апеляційній скарзі перевірені судом апеляційної інстанції і не беруться до уваги з огляду на наступне.
Підстав для виклику свідків під час апеляційного розгляду не встановлено, не встановлено таких підстав і судом першої інстанції.
Зібрані та досліджені докази судом першої інстанції, давали суду підстави для висновку, що  ОСОБА_1  та потерпіла  ОСОБА_2  разом не проживають, в провадженні суду перебуває справа про їх розлучення, між ними склались неприязні відносини, та наявний спір про майно, тобто фактично наявні конфліктні відносини. Вищевказані дії ОСОБА_1 не виходять за межі звичайних конфліктних відносин між подружжям, яке припинило спільне проживання, та не містять відповідних ознак домашнього насильства, не вказують на їх навмисний характер та наявність наміру спрямованого на заподіяння шкоди потерпілій, не свідчать про порушення прав і свобод потерпілої з використанням значної переваги в силі, яка дозволяє досягти бажаного результату.
З врахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги потерпілої про відсутність в суду першої інстанції підстав для закриття провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження в суді.
Апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність в діях  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та закрив провадження в справі з цих підстав, а доводи апеляційної скарги потерпілої та її представника в апеляційному суді, таких висновків суду першої інстанції не спростовують.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а підстав для її скасування немає.
На підставі наведеного керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Поновити потерпілій  ОСОБА_2  строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2021 року
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2021 року якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1ст. 173-2 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу інкримінованого правопорушення - залишити без зміни, а апеляційну скаргу потерпілої - без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Хмельницького апеляційного суду С.Д. Бережний