ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

8 липня 2021 року                                                                                 

м. Чернівці

справа № 725/998/19

провадження №22-ц/822/604/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Половінкіна Н. Ю. 

суддів: Владичана А.І., Одинака О.О.

секретаря Перепелюк А.І. 
       
учасники справи:

позивач ОСОБА_1 

відповідач  ОСОБА_2 

апеляційна скарга ОСОБА_2 на заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 травня 2019 року, головуючий у першій інстанції Нестеренко Є.В.

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у лютому 2019 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Зазначала, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції 16 вересня 2014 року актовим записом № 1578.
ОСОБА_2  та ОСОБА_1  є батьками ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказувала, що протягом двох місяців проживають окремо, не ведуть спільного господарства з підстав антисоціальної поведінки ОСОБА_2 , виникнення конфліктів, здійснення ОСОБА_2 побиття, подальше спільне життя неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам її та дитини.
ОСОБА_2 не надає утримання дитині.
Посилалася на те, що ОСОБА_2 має задовільний матеріальний стан, не працевлаштований, періодично працює у Республіці Польща, на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків не має. 
На утримання дитини витрачає 3000 грн. щомісячно.
Просила розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції 1 вересня 2016 року актовим записом № 1578.
Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина  ОСОБА_1   ІНФОРМАЦІЯ_1  у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 травня 2019 року позов задоволено, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції 16 вересня 2014 року актовим записом № 1578.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000 грн. щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 19 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_2 у березні 2021 року звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14 квітня 2021 року заяву ОСОБА_2 , в інетерсах якого діяв ОСОБА_3 , про перегляд заочного рішення першотравневого районного суду м.Чернівці від 7 травня 2019 року залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 травня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 19 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 грн. щомісячно.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність офіційного працевлаштування, стабільного доходу, власного житла, перебування на утримання непрацездатного батька ОСОБА_4 , якому встановлено третю групу інвалідності.

Вважає, що розмір утримання дитини є необгрунтованим та завищеним, не взмозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в сумі 3000 грн. щомісяця.

Посилається на порушення норм процесуального права, не вручення копії ухвали Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27 лютого 2019 року про відкриття провадження у справі, позовної заяви, не повідомлення належним чином про дату та час підготовчого судового засідання 12 квітня 2019 року, відсутність підстав для постановлення заочного рішення, позбавлення можливості подати відзив на позовну заяву із запереченнями щодо розміру аліментів.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду
Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно роз`яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», суд апеляційної інстанції при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги згідно з частинами третьою та четвертою статті 303 ЦПК України лише в разі, якщо буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення. За цих умов апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі й зобов`язаний мотивувати в рішенні вихід за межі доводів апеляційної скарги, проведення перевірки справи в повному обсязі.
У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
ОСОБА_2 заочне рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 07 травня 2019 року в частині розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції 16 вересня 2014 року актовим записом № 1578, не оскаржується.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.180, ч.3 ст.181, ч.2 ст.182,ч.1 ст.184 СК України та дійшов висновку, що підлягає захисту право ОСОБА_1 у спосіб стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 19 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_5  не бере участі в утриманні дитини, ОСОБА_1 визначено розмір утримання в сумі 3000 грн. щомісячно з урахуванням потреб дитини.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно  ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції 16 вересня 2014 року актовим записом № 1578.
ОСОБА_2  та ОСОБА_1  є батьками ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

На підставі ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням обставин, викладених у ч.1 ст.182 цього Кодексу.
За вимогами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно наведеного матеріальне становище платника аліментів є предметом доказування.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_2 періодично виїжджає за кордон для роботи. 
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі посилається на перебування з 10 лютого 2019 року по 15 квітня 2019 року в Республіці Польща, що підтверджується довідкою Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України N0 N91- 8426/0/15-21 від 10 березня 2021 року.
У матеріалах справи відсутні докази наявності у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.
Крім того ОСОБА_2 не надано доказів перебування на його утриманні батька ОСОБА_4 . Само по собі проживання ОСОБА_2 з батьками у будинку АДРЕСА_1 не дає підстав для висновку про перебування батька ОСОБА_4 на утриманні ОСОБА_2 . 
Водночас наявні у ОСОБА_2 захворювання не свідчать про стійку втрату працездатності.
ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження витрат на його лікування, які впливають на його матеріальний стан та можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. 
На підставі частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІвід 27лютого 1991року та набула чинності для України 27 вересня1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. 
Ураховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів непрацездатного батька, відсутність у ОСОБА_2 рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, інші обставини, що мають істотне значення, потреби дитини, необхідність та достатність розміру аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 19 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із положеннями частини першої, четвертої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.
Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.
У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю, або задоволення позовних вимог у випадку ненадання відповідачем доказів на спростування обставин, зазначених у позові.  
У матеріалах справи відсутні докази розміру доходу ОСОБА_2 .
Сам ОСОБА_2 не зазначає розмір свого доходу.
Факт відсутності у платника аліментів можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. 
У матеріалах справи відсутні докази, що стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000 грн. щомісячно є надмірним тягарем для платника аліментів.
Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Отже, норми СК України не передбачають обов`язок батьків утримувати дитину в рівних частках.
Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 у апеляційній скарзі на відсутність стабільного доходу.
Частина друга статті 184 СК України  не передбачає використання такого критерію як стабільний дохід платника аліментів при визначенні судом їх розміру.
Факт відсутності у платника аліментів можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. 
Посилання ОСОБА_2 про необгрунтованість дійсних витрат на дитину не дають підстав для висновку, що розмір утримання не відповідає потребам дитини.
Разом з тим доводи ОСОБА_2 , на які є посилання в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції не дотримався умов проведення розгляду заочного рішення, заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Згідно із пунктом 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстави неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання
У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина четверта статті 223 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, заочний розгляд справи може відбуватися у випадку повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином.
У цій справі станом на момент ухвалення заочного рішення відбулося лише одне судове засідання 7 травня 2019 року. 
порушення норм процесуальних права суду першої інстанції (неповідомлення про дату судового засідання) не призвело до неправильного вирішення справи, а тому підстав для скасування заочного рішення не вбачалося.  
В абзаці другому частини другої статті 376 ЦПК України зазначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
Згідно з ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Натомість, порушення норм процесуального права щодо не вручення копії ухвали Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27 лютого 2019 року про відкриття провадження у справі, позовної заяви, не повідомлення належним чином про дату та час підготовчого судового засідання 12 квітня 2019 року, відсутність підстав для постановлення заочного рішення, позбавлення можливості подати відзив на позовну заяву не призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату, час розгляду справи 7 травня 2019 року.
До матеріалів справи приєднано повідомлення про вручення ОСОБА_2 , поштового відправлення 19 квітня 2019 року (а.с.29). 
Сам  ОСОБА_2 в апеляційній скарзі посилається на отримання повідомленого про дату, час і місце розгляду справи 19 квітня 2019 року.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
З огляду на наведене заочне рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 7 травня 2019 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.
На підставі ч.1ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Тому апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а заочне рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 7 травня 2019 року без змін.
Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України, 
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 7 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Дата складання повного судового рішення 12 липня 2021 року.

Головуючий                                                                 Н.Ю. Половінкіна

Судді                                                                                А.І. Владичан

                                                                               О.О. Одинак