ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року	Львів	Справа № 380/2799/20 пров. № А/857/11417/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 

головуючого судді                                                Святецького В.В., 
суддів                                                                      Довгополова О.М., Гудима Л.Я., 
з участю секретаря судового засідання      Хітрень О.Ю.,           

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року  у справі № 380/2799/20 (головуюча суддя Крутько О.В., час ухвалення 12 год. 05 хв., м. Львів, повний текст рішення складений 30 грудня 2020 року) за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю ,,Захід-Агро МХП”  до  Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправним та скасування припису, -

В С Т А Н О В И В :

           10 квітня 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) ,,Захід-Агро МХП” звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в якому з врахуванням уточнень просило визнати протиправним та скасувати припис № 16/0009Пр/03/01/-20 від 20.02.2020 в частині вжиття заходів щодо усунення порушень вимог земельного законодавства, зазначених у пункті 2 припису, а саме: виявлення при використанні земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають в оренді ТзОВ ,,Захід-Агро МХП” самовільного зайняття земель сільськогосподарського призначення комунальної власності під польовими дорогами, запроектованими для доступу до земельних ділянок шляхом їх розорювання загальною площею 105,896 га. на території Білокамінської сільської ради, Гологірської сільської ради, Гончарівської сільської ради, Жуківської сільської ради, Ремезівської сільської ради, Струтинської сільської ради, Коропецької сільської ради, Шпиколоської сільської ради Золочівського району, на території Липовецької сільської ради Перемишлянського району, на території Андріївської сільської ради Буського району, Новокалинівської міської ради, Гостиннівської сільської ради Самбірського району, на території Речичанської сільської ради, Галичанівської сільської ради, Повітненської сільської ради Городоцького району, на території Великопільської сільської ради, Добростанівської сільської ради, Камянобрідської сільської ради, Мальчицької сільської ради, Мужиловицької сільської ради Яворівського району, на території Соколівської сільської ради Пустомитівського району, на території Грушівської сільської ради, Вороблевицької сльської ради, Опарівської сільської ради Дрогобицького району, на території Угерської сільської ради, Долішнньої сільської ради, Монастирецької сільської ради Стрийського району, на території Зіболківської сільської ради, Боянецької сільської ради, Мокротинської сільської ради, Мацошинської сільської ради, Сопошинської сільської ради, Туринківської сільської ради, Кунинківської сільської ради Жовківського району Львівської області.
Рішенням від 29 грудня 2020 року  Львівський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив повністю, а також стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадасту у Львівській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю ,,Захід-Агро МХП”  2102 грн. судового збору.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення  є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. 
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що факт самовільного зайняття директором ТзОВ ,,Захід-Агро МХП”   ОСОБА_1 земельних ділянок комунальної власності  загальною площею 105,896 га, шляхом їх розорювання, та порушення вимог ст.ст. 125, 126, п. ,,б” ч.1 ст. 211 ЗК України, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 10.03.2020 № 16/0008ПТ/04/01/-20 та постанова від 09.04.2020 № 16/0009/По/05/01/-20 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, яка є чинною та не скасованою. 
Крім того, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що припис не містить конкретних заходів, які повинні бути вжиті позивачем, зокрема, не містить  вимог конкретних норм земельного законодавства , які необхідно припинити порушувати, оскільки в оскарженому приписі чітко зазначені норми закону, які порушені позивачем. 
Враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.01.2018 у справі № 2а/2570/6273/2011, у даному випадку виконання припису, в якому зазначено про самовільне зайняття та використання земельних ділянок, право оренди яких належить іншій особі, можливе лише шляхом звільнення цих земельних ділянок.
Відсутність в акті перевірки та акті обстеження інформації про кадастрові номери земельних ділянок не спростовує факту наявності порушення земельного законодавства позивачем та саме по собі не є підставою для скасування спірного припису.  
З огляду на викладене відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
ТзОВ ,,Захід-Агро МХП” правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі. 
Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду заперечив вимоги апеляційної скарги та просить її відхилити. 
          Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.  
З матеріалів справи апеляційний суд вбачає,  що у період  з 10.02.2020 по 14.02.2020 посадові особи Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру провели плановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання ТзОВ ,,Захід-Агро МХП” (ідентифікаційний код 37042858, розташованим за адресою: вул. Шашкевича, буд.20, корпус А, м. Рогатин Івано-Франківської області, поштовий індекс 77000) вимог законодавства у сфері використання та охорони земель.
Результати перевірки зафіксовані в акті від 14.02.2020 № 16/0002АП/02/01/-20. Перевіркою серед іншого встановлено порушення ТзОВ ,,Захід-Агро МХП” вимог статтей 125, 126 Земельного кодексу України щодо самовільного зайняття земельних ділянок загальною площею 105,896 га. під польовими дорогами, запроектованими для доступу до земельних ділянок (шляхом їх розорювання) на території Білокамінської сільської ради, Гологірської сільської ради, Гончарівської сільської ради, Жуківської сільської ради, Ремезівської сільської ради, Струтинської сільської ради, Коропецької сільської ради, Шпиколоської сільської ради Золочівського району, на території Липовецької сільської ради Перемишлянського району, на території Андріївської сільської ради Буського району, Новокалинівської міської ради, Гостиннівської сільської ради Самбірського району, на території Речичанської сільської ради, Галичанівської сільської ради, Повітненської сільської ради Городоцького району, на території Великопільської сільської ради, Добростанівської сільської ради, Камянобрідської сільської ради, Мальчицької сільської ради, Мужиловицької сільської ради Яворівського району, на території Соколівської сільської ради Пустомитівського району, на території Грушівської сільської ради, Вороблевицької сільської ради, Опарівської сільської ради Дрогобицького району, на території Угерської сільської ради, Долішнньої сільської ради, Монастирецької сільської ради Стрийського району, на території Зіболківської сільської ради, Боянецької сільської ради, Мокротинської сільської ради, Мацошинської сільської ради, Сопошинської сільської ради, Туринківської сільської ради, Кунинківської сільської ради Жовківського району Львівської області.
20.02.2020 Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області було склало припис про усунення порушень, виявлених під час проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері використання та охорони земель за № 16/0009Пр/03/01/-20, згідно якого зобов`язало позивача вжити заходів щодо усунення порушень вимог земельного законодавства, зокрема і щодо зазначених у пункті 2 припису, а саме: виявлення при використанні земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають в оренді ТзОВ ,,Захід-Агро МХП” самовільного зайняття земель сільськогосподарського призначення комунальної власності під польовими дорогами, запроектованими для доступу до земельних ділянок шляхом їх розорювання загальною площею 105,896 га. на вищезазначених територіях.
Не погодившись з вказаним приписом, позивач надіслав Головному управлінню Держгеокадастру у Львівській області листа за вих. № 799/03 від 13.03.2020, в  якому просив надати роз`яснення стосовно того, які конкретні та вичерпні заходи щодо усунення порушень вимог земельного законодавства повинні бути вчинені ТзОВ ,,Захід-Агро МХП” для належного виконання припису.
За результатами вищезазначеного планового заходу Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області склало протокол про адміністративне правопорушення від 10.03.2020 № 16/0008ПТ/04/01/-20 та винесло постанову про накладення адміністративного стягнення від 09.04.2020 № 16/0009По/05/01/-20, яка перебуває на оскарженні у Галицькому районному суді м. Львова.
Позивач у даній справі оскаржує припис № 16/0009Пр/03/01/-20 від 20.02.2020 в частині вжиття заходів щодо усунення порушень вимог земельного законодавства, зазначених у п.2 припису (заява про уточнення позовних вимог від 08.12.2020 (вх. № 66550). 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та рішенню суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне. 
Частиною 2  статті 19 Конституції України  визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до  статті 187 Земельного кодексу України  контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.
Згідно із  статтею 188 Земельного кодексу України    державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.
Статтею 5 Закону України ,,Про державний контроль за використанням та охороною земель” від 19 червня 2003 року № 963-IV (далі – Закон № 963-IV) передбачено, що органом, який здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, проведення моніторингу родючості ґрунтів є центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого  постановою Кабінету міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, визначено, що державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ГУ Держгеокадастру у Львівській області наділене повноваженнями щодо здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. При цьому, об`єктом контролю є всі землі на території України, а також порядок їх використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами.
Згідно з приписами ст. 6 Закону № 963-IV до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі належить, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині:
- додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю;
- виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням;
- додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок;
- ведення державного обліку і реєстрації земель, достовірності інформації про земельні ділянки та їх використання.
Відповідно до  статті 9 Закону № 963-IV державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом: - проведення перевірок; - розгляду звернень юридичних і фізичних осіб; - участі у прийнятті в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об`єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель; - розгляду документації із землеустрою, пов`язаної з використанням та охороною земель; - проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення.
За змістом ст. 10 Закону № 963-IV  державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема:
- давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;
- складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.
Виходячи з системного аналізу наведених нормативно-правових актів, колегія суддів дійшла висновку, що державний контроль за охороною та використанням земель може здійснюватися посадовими особами Держгеокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, у тому числі, шляхом проведення перевірок. Для реалізації завдань у сфері здійснення контролю за використанням та охороною земель державний інспектор має право, зокрема, видавати приписи, складати акти перевірки або протоколи про адміністративні правопорушення з метою притягнення винних осіб до відповідальності. При цьому, порядок проведення перевірки, види та порядок складання документів за наслідками перевірок у даній сфері, як слідує зі змісту статтей 9-10   Закону № 963-IV  , визначається іншими нормативно-правовими актами. Приписи про усунення виявлених порушень мають надаватися лише тим особам, які безпосередньо вчинили порушення вимог земельного законодавства.
З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що акт за № 16/0002АП/02/01/-20 від 14.02.2020 за результатами проведеного планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері використання та охорони земель не містить жодних посилань на докази (письмові, речові, електронні або інші), які підтверджують наявність порушення вимог законодавства позивачем.
Так, у матеріалах перевірки не зазначається жодних конкретних розмірів земельних ділянок по відповідних сільських радах, про самовільне зайняття яких стверджується у приписі.
Також відповідач не спростував твердження позивача про те, що не здійснювалось обстеження самовільно зайнятих земельних ділянок, не визначено також якими доказами підтверджується факт поверхневого обробітку ґрунту, характер обробітку ґрунту, схеми та фотофіксації порушення не здійснювалось, географічні координати, розташування, конфігурація, закріплена межовими знаками, кадастровий номер земельних ділянок про які вказано у акті та приписі також відсутні.
Оскільки припис не містять конкретних заходів, які повинні бути вжиті позивачем, зокрема не містить вимог конкретних норм земельного законодавства, які необхідно припинити порушувати, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказівка у приписі на припинення порушення земельного законодавства без зазначення конкретних норм земельного законодавства, які необхідно припинити порушувати, є дефектом змісту такого припису, що робить неможливим його виконання і, як наслідок, нівелює правове значення такого акта реагування суб`єкта владних повноважень.
Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовими позиціями, викладеним  Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.10.2018 по справі №812/595/18.
Крім того, матеріали справи свідчать, що в 2 оскаржуваного припису зазначено, що  при використанні земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають в оренді ТзОВ ,,Захід-Агро МХП”, виявлено самовільне зайняття земель сільськогосподарського призначення комунальної власності під польовими дорогами, запроектованими для доступу до земельних ділянок шляхом їх розорювання загальною площею 105,896 га. на вищезазначених територіях.

Відповідач зазначає та з цим погодився суд першої інстанції, що позивачем не надано доказів наявності в останнього правовстановлюючих документів на користування земельними ділянками, що наведені у Приписі.

Відповідно до частини першої статті 124 Земельного кодексу України  передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Статтею 125 Земельного кодексу України    визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно  статті 126 Земельного кодексу України    право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до  Закону України ,,Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень”.

Згідно із положеннями  статті 1 Закону № 963-IV  самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочинну щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

При цьому, в підтвердження того, що ТзОВ дійсно здійснено самовільне зайняття земельних ділянок відповідачем до матеріалів справи долучено копії витягів з публічної кадастрової карти та Google карти з яких на його переконання видно, що земельні ділянки, які надані сільськими радами ТзОВ в оренду самовільно зайняті шляхом розорювання, також долучено запити до сільських рад, які направлялись Головним управлінням з метою отримання належним чином завірених копій рішень сільських рад, що перелічені у Приписі, якими передбачена передача запроектованих доріг сільської ради в оренду ТзОВ і рішення сільських рад про передачу земель в оренду ТзОВ та відповідні договори оренди.

Крім того, у всіх письмових поясненнях, що були надані в ході розгляду справи Головне управління зазначає, що з боку директора ТзОВ відсутні письмові заперечення факту самовільного зайняття земель сільськогосподарського призначення, комунальної власності під польовими дорогами запроектованими для доступу до земельних ділянок шляхом їх розорювання на загальну площу 105,896 га, які є предметом оскаржуваного Припису.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним посилання Головного управління на те, що факт розорювання спірних земельних ділянок ТзОВ на території відповідних сільських рад підтверджується копіями витягів з публічної кадастрової карти та Google карти, так як у спірному Приписі зазначено лише площі земельних ділянок, що надані ТзОВ в оренду без зазначення точних координат місцезнаходження та кадастрового номера земельної ділянки, а у наданих витягах вказано кадастрові номери земельних ділянок із площами, що не відповідають тим, що наведені у Приписі.
Для доведення вказаного факту посадовими особами Головного управління, в межах наданих їм  Законом № 963-IV    повноважень необхідно було проводити фотографування чи відеозйомку для фіксації розорювання земельних ділянок.

Надані ж сільськими радами рішення про передачу в оренду по договорах ТзОВ земельних ділянок не є доказом того, що ТзОВ здійснює самовільне захоплення цих земельних ділянок у вигляді будь-дій яких шляхом фактичного використання наданих в оренду земель.

З огляду на викладене, Головними управління не надано, а судом першої інстанції не здобуто доказів факту самовільного зайняття земельних ділянок у вигляді розорювання, що надані ТзОВ в оренду відповідними сільськими радами.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо протиправності оскарженого припису та його скасування. 

Посилання відповідача на протоколом про адміністративне правопорушення від 10.03.2020 № 16/0008ПТ/04/01/-20 та постанову від 09.04.2020 № 16/0009/По/05/01/-20 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, як на докази самовільного зайняття земельних ділянок, колегія суддів визнає безпідставними оскільки постанова оскаржена в судовому порядку, а тому не набула законної сили.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції  нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги. 

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.         

Керуючись ч.3 ст. 243,  ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області залишити без задоволення, а рішення  Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року  у справі № 380/2799/20 – без змін. 
Постанова набирає законної сили  з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.  

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 10.09.2021.