ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/4333/20                                                     Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Чудак О.М.,                                                                                   
                                                                                                                                     Суддя-доповідач Кобаль М.І.    

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                   Кобаля М.І.,
суддів                                            Бужак Н.П., Костюк Л.О., 
при секретарі                                   Хмарській К.І.
за участю:
представника позивача:              Свиридюк С.М.
представника відповідача:          Шпарик Ю.М.
представника 3-ї особи:              Любаренко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги   ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2020 року по справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 про застосування заходів реагування, -
В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві (далі по тексту - позивач, ГУ ДСНС у м. Києві) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України (далі по тексту - відповідач) в якому просило застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень гуртожитку Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України, який розташований за адресою: вул. Метрологічна, 1 в Голосіївському районі міста Києва, до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки, шляхом відключення електроживлення та накладення печатки на головний електрощит гуртожитку.   
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2020 року значений позов задоволено. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які не є учасниками справи, подали апеляційні скаргу, в яких просили скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, які з`явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного. 
Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 03.01.2020 ГУ ДСНС України у м. Києві прийнято наказ №11 (з основної діяльності) про проведення позапланових перевірок, відповідно до пункту 54 додатку до якого державному інспектору доручено в період з 08.01.2020 по 21.01.2020 провести позапланову перевірку гуртожитку Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України за адресою: АДРЕСА_1 , щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сферах цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки.
На підставі зазначеного наказу ГУ ДСНС України у м. Києві видано посвідчення від 03.01.2020 №248 на проведення позапланової перевірки гуртожитку Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я провідних інспекторів відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Голосіївського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві Коломійця Р.В. та Говоращука Д.О.
Перед початком здійснення перевірки уповноваженій особі відповідача вручено копію посвідчення на проведення перевірки від 03.01.2020 №248 та службові посвідчення, які засвідчують особи перевіряючих.
Так, 08.01.2020 ГУ ДСНС у м. Києві на підставі вищевказаних наказу та посвідчення проведена позапланова перевірка щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, за результатами проведення якої складений акт від 08.01.2020 №1.
Під час здійснення перевірки встановлено, що об`єкт перевірки - приміщення гуртожитку Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України експлуатується з порушенням правил та норм пожежної і техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а саме:
п. 5 розділу II ППБУ - не проводяться практичні відпрацювання всіма задіяними працівниками інструкції, шо визначає дії персоналу щодо забезпечення безпечної та швидкої евакуації людей, не рідше одного разу на півроку;
п. 8 розділу II 8 ППБУ - приміщення не в повній мірі забезпечені відповідними знаками безпеки. Знаки безпеки, їх кількість, а також місця їх встановлення повинні відповідати ДСТУ ISO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір» (ISO 6309:1987, IDT) та ГОСТ 12.4.026-76 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности»;
п. 12 розділу II ППБУ - з метою проведення заходів із запобігання виникненню пожеж та організації їх гасіння не створено добровільну пожежну охорону. Порядок функціонування добровільної пожежної охорони затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 564;
п.2.5 розділу ІІІ, ППБУ - дерев`яні конструкції, горища не оброблено вогнетривкою сумішю із складанням акту про виконані роботи;
п. 2.7 розділу III ППБУ - наказом керівника господарчого органу підприємства, що експлуатує об`єкт, не призначено посадова особа, відповідальна за утримання вогнезахисного покриву;
пункт 2.4. розділу III ППБУ - клас вогнестійкості проходок електричних кабелів та інженерного обладнання через огороджувальні конструкції з нормативною межею вогнестійкості або через протипожежні перешкоди виконаний меншим, ніж нормативна межа вогнестійкості цієї огороджувальної конструкції або протипожежної перешкоди;
п. 2.16 розділу III ППБУ - у разі необхідності встановлення на вікнах приміщень, де перебувають люди, ґрат не розкриваються, не розсуваються або не знімаються. Під час перебування в цих приміщеннях людей грати повинні бути відчинені (зняті);
п. 22 п. 2.28 глави 2 розділу III ППБУ - не підтверджено показники пожежної небезпеки килимів та іншого покриття підлоги, прокладеного на шляхах евакуації, щодо токсичності продуктів горіння, димоутворювальної здатності та групи поширення полум`я;
п. 2.33 глави 2 розділу III ППБУ - не визначено розрахунковий час евакуації людей у разі пожежі з приміщень (поверхів);
п. 2.37 глави 2 розділу III ППБУ - двері на шляхах евакуації замкнуті на замки, що важко відчиняються зсередини;
п. 2.37 глави 2 розділу III ППБУ - захаращені шляхи евакуації меблями, обладнанням, різними матеріалами, (коридор 1 та 2 поверхів);
п. 2.37 глави 2 розділу III ППБУ - улаштовано у сходових клітках приміщення (1-й поверх);
п. 2.2 розділу III ППБУ - не забезпечено утримання засобів протипожежного захисту у працездатному стані та не забезпечено їх технічне обслуговування;
п. 2.32. розділу III ППБУ - евакуаційні виходи не обладнані світловими покажчиками "ВИХІД" білого кольору на зеленому фоні, підключеними до джерела живлення аварійного (евакуаційного) освітлення;
п. 1.19. розділу III ППБУ - керівник об`єкта своїм розпорядчим документом не визначив спеціальні місця для куріння, з позначенням відповідним знаком або написом, та встановленням урни або попільниці з негорючих матеріалів;
п. 1.20. розділу IV ППБУ - замір опору ізоляції і перевірка спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання не проведено;
п. 5.7. розділу VI ППБУ - дозволяється користуватися безпосередньо в кімнатах гуртожитку, електронагрівальними приладами. Для цієї мети адміністрацією повинні бути обладнані спеціальні місця (спеціальне місце не обладнано);
п. 1.18 розділу IV ППБУ - допускається експлуатація світильників з лампами розжарювання без суцільного захисного скла, (кабінет завідуючої, коридор 1 та 2 поверхів, кухня 1 та другий поверхи);
п. 1.18 розділу IV ППБУ - з`єднання, відгалуження та окінцювання жил електричних проводів в електророзподільній коробці в приміщенні котельні не виконано за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів (кабінет завідуючої, електрощитова, коридор 1 -го поверху);
п. 1.18. розділу IV ППБУ - дозволяється складування горючих матеріалів на відстані менше 1 м. від електроустаткування та під електрощитами, (електрощитова);
п. 1.17 розділу IV ППБУ - електророзетки, вимикачі, перемикачі та інші подібні апарати встановлені на горючі основи (конструкції) без підкладанням під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менше ніж на 0,01 метра (2-й поверх);
п. 1.18 розділу IV ППБУ - дозволяється користування пошкодженими розетками, (кабінет завідуючої, коридор 1 та 2 поверхів);
п. 1.21 глави 1 розділу IV ППБУ - захист будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, а також їх перевірка не виконано відповідно до вимог;
п. 1.8 глави 1 розділу IV ППБУ - допускається використання подовжувачів, які не відповідають вимогам ПУЕ (коридор 1 поверху);
п. 1.1 розділу V ППБУ, додаток Б ДБН В.2.5-56:2014 - приміщення будівлі та територія не обладнані системою оповіщення про пожежу та гучномовним зв`язком;   
п. 1.1. розділу V ППБУ - СПЗ перебувають в несправному стані та не виконують покладені на них функції;
п.1.2. розділу V ППБУ, Наказ МВС України від 30.03.2015 №349 розділ І, п. 3, п.п. 1 - сигнал від контрольно-приймального приладу системи автоматичної пожежної сигналізації не виведений на пульт централізованого пожежного спостереження. Підпункт 9 пункту 2.1 розділу ІV ППБУ - на будівлі відсутні покажчики (об`ємні зі світильником або плоскі із застосуванням світловідбивних покриттів) місць розташування пожежних гідрантів і водойм з нанесеними на них: для пожежного гідранта - літерним індексом ПГ, цифровими значеннями відстані в метрах від покажчика до гідранта, внутрішнього діаметра трубопроводу в міліметрах, зазначенням виду водопровідної мережі (тупикова чи кільцева);
пп. 3 п. 2.2 розділу V ППБУ - допускається розміщення пожежних рукавів в шафах пожежних кранів не приєднаних до крана та ствола (коридор 1 та 2 поверхів);
пп. 2 п. 2.2 розділу V ППБУ - пожежний кран-комплект не укомплектований важелем для полегшення відкривання вентиля, (коридор 1 та 2 поверхів);
п. 2.2., п/п.9. розділу V ППБУ - пожежним кран-комплектам не проведено технічне обслуговування і перевірку на працездатність шляхом пуску води з реєстрацією результатів перевірки у спеціальному журналі обліку технічного обслуговування, (коридор 1 та 2 поверхів);
пу. 5.6 глави 5 розділу VI ППБУ - черговий персонал, а також мешканці не забезпечені засобами індивідуального захисту органів дихання для саморятування людей під час пожежі для організації евакуації людей у разі виникнення пожежі (порушення п. 9.24. ДБН В.2.2-20:2008 «Будинки і споруди. Готелі»;
абз. перший п. 5.1 глави 5 розділу VI ППБУ - не всі громадяни, котрі прибувають до будинків для тимчасового проживання людей в гуртожиток ознайомлено адміністрацією з основними вимогами пожежної безпеки (під підпис);
абз. перший п. 5.1 глави 5 розділу VI ППБУ - у житлових кімнатах відсутня стисла пам`ятка для мешканців про правила пожежної безпеки;
абз. перший частини другої статті 57 Кодексу цивільного захисту України (КЦЗ України) - не подано декларацію відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки;
п. 3 частини першої статті 20 КЦЗ України - у приміщеннях будівлі не обладнано сучасний куточок цивільного захисту населення;
п. 4 частини першої статті 20 КЦЗ України - евакуаційні заходи щодо працівників та майна суб`єкта господарювання під час виникнення надзвичайних ситуацій не організовано та не здійснюються;
п. 8 частини першої статті 20 КЦЗ України - навчання керівного складу, працівників з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної безпеки, не здійснено;
частина друга статті 20 КЦЗ України - штатні працівники (спеціальні підрозділи) цивільного захисту або спеціально призначені особи з питань цивільного захисту відсутні.
08.01.2020 ГУ ДСНС у м. Києві винесено припис відповідачу про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки №3 та складено протокол про адміністративне правопорушення КИ №018054 відповідно до статті 175 Кодексу України про адміністративні правопорушення на ОСОБА_5 (відповідальну особу за протипожежну безпеку по гуртожитку згідно з наказом від 02.01.2020 №3).
У зв`язку з тим, що виявлені порушення правил та норм пожежної і техногенної безпеки створюють реальну загрозу життю і здоров`ю людей, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Статтею 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Частиною сьомою статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності регулює та визначає Кодекс цивільного захисту України.
Пунктами 1, 3 та 4 частини першої статті 7 Кодексу цивільного захисту України. передбачено, що цивільний захист здійснюється за такими основними принципами: гарантування та забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності; пріоритетності завдань, спрямованих на рятування життя та збереження здоров`я громадян; максимально можливого, економічно обґрунтованого зменшення ризику виникнення надзвичайних ситуацій.
За приписами пункту 21 частини першої статті 20 Кодексу цивільного захисту України до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить: забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 50 Кодексу цивільного захисту України джерелами небезпеки виникнення надзвичайних ситуацій техногенного характеру є потенційно небезпечні об`єкти та об`єкти підвищеної небезпеки.
Статтею 1 Закону України від 18 січня 2001 року № 2245-III «Про об`єкти підвищеної небезпеки» встановлено, що суб`єкт господарської діяльності це юридична або фізична особа, у власності або у користуванні якої є хоча б один об`єкт підвищеної небезпеки; об`єкт підвищеної небезпеки - об`єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об`єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру.
Частиною першою та четвертою статті 53 Кодексу цивільного захисту України на об`єктах підвищеної небезпеки з метою своєчасного виявлення на них загрози виникнення надзвичайних ситуацій та здійснення оповіщення персоналу та населення, яке потрапляє в зону можливого ураження, створюються та функціонують автоматизовані системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення (далі - автоматизовані системи).
Вимоги до автоматизованих систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та систем оповіщення, а також їх улаштування, експлуатації і технічного обслуговування визначаються правилами, що затверджуються центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Відповідно до частини третьої статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.
Згідно зі статтею 64 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення. До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: 1) органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; 2) органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; 3) підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.
Статтею 67 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у       статті 65 цього Кодексу; складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Згідно з частинами першою та другою статті 68 Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом. У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Положеннями частини першої статті 70 Кодексу цивільного захисту України визначено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:
1)    недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 
2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 
3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 
4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 
5)  відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 
6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;
7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 
8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 
9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;
10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 
11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.
Відповідно до частини другої статті 70 Кодексу цивільного захисту України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
Крім того, чинне законодавство не обумовлює імперативно необхідність винесення припису, розпорядження чи постанови з питань пожежної безпеки як передумови звернення до суду із позовом про застосування заходів реагування у вигляді зупинення діяльності об`єкту. 
Більше того, ч. 7 ст. 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
У свою чергу, Державним житлово-комунальним підприємством Національної академії наук України не надано пояснень та спростувань щодо встановлених контролюючим органом порушень під час проведення перевірки, а лише наведено доводи, які стосуються процедури проведення перевірки та наголошено на можливості функціонування вказаної будівлі.
Суд апеляційної інстанції не бере до уваги зазначені доводи, оскільки відповідачем не надано належних доказів на підтвердження викладеним доводам.
Також, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що чинним  законодавством не визначено право адміністративного суду переймати на себе функції та повноваження інших органів державної влади, які реалізуються відповідними суб`єктами владних повноважень в межах закону на власний розсуд (дискреційні повноваження), без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами.
Тобто, у даному випадку, під час розгляду справи суду необхідно встановити чи наявний факт порушення відповідачем чинного законодавства щодо протипожежної безпеки, та чи усунуті вказані порушення станом на момент розгляду справи в суді.
Отже, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що станом на момент розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції, Державним житлово-комунальним підприємством Національної академії наук України належних доказів усунення порушень, встановлених ГУ ДСНС у м. Києві не надано.
Порушення відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, мають системний та триваючий характер.
Колегія суддів враховує, що відповідачем не заперечується наявність встановлених позивачем порушень. Окрім того, відповідач зазначає, що з метою виконання окремих пунктів припису від 08.01.2020 №3 річним планом закупівель на 2021 рік буде передбачено придбання товарів (нових вогнегасників, пожежних кранів діаметром 50 мм, укомплектований пожежний щит) та проведені профілактичні роботи автоматичної системи пожежної сигналізації.
Згідно з п. 26 ч.1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України, небезпечний чинник - складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.
Отже, законодавець пов`язує настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.
Аналізуючи порушення, виявлені під час проведення перевірки Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що у разі займання і розповсюдження вогню, вони можуть призвести до ризику настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі.
Разом з тим, для забезпечення та функціонування належним чином Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України, останній не позбавлений можливості звернутися до ГУ ДСНС у місті Києві з відповідною заявою про усунення встановлених порушень для проведення повторної перевірки.
Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, в даному випадку належним доказом усунення відповідачем порушень, які встановлені позивачем, є акт перевірки (складений повторно), в якому має бути зазначено про відсутність порушень правил та норм пожежної безпеки.
Щодо посилання апелянтів на те, що зупинення експлуатації гуртожитку Національної академії наук України матиме несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів інших осіб, а саме позбавлення мешканців гуртожитку свого житла, не заслуговують на увагу, оскільки забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення.
Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КАС України).
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року №127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010 року).
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що інші доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Також, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. 
У даному випадку, ГУ ДСНС у м. Києві, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій та надано обґрунтовані доводи для застосування заходів реагування до Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України, відповідно до норм чинного законодавства.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.
Обставини, викладені в апеляційних скаргах, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
В зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                          Н.П. Бужак

                                                                                                              Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 20.07.2021 року