Ухвала
 
06 липня 2021 року
м. Київ
справа № 296/4520/20
провадження № 61-9742ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В. розглянув касаційну скаргу Управління Державної казначейської служби України в місті Житомирі Житомирської області на постанову Житомирського апеляційного суду                  від 20 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Управління Державної казначейської служби у місті Житомирі, про відшкодування моральної шкоди, третя особа - Житомирська обласна прокуратура,

ВСТАНОВИВ:
25 червня 2021 року Управління Державної казначейської служби України в місті Житомирі Житомирської області засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Дана касаційна скарга подана із пропуском строку на касаційне оскарження.
У касаційній скарзі заявником порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови не отримував в день його складення, а також ні засобами поштового зв`язку, ні на електронну пошту не надходило. Дізнавшись із Єдиного державного реєстру судових рішень 26 травня 2021 року звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира Житомирської області із заявою про видачу копії постанови Житомирського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року. Однак у зв`язку із пандемією, місцевим судом видано наказ про особливий режим роботи згідно якого підготовка процесуальних документів за заявами сторін виконується протягом п`яти днів, а видача процесуальних документів відбувається два рази на тиждень, а тому копію оскаржуваної постанови було отримано 03 червня 2021 року.
За приписами статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Тобто відлік строку на касаційне оскарження процесуальний закон встановлює у двох випадках: протягом тридцяти днів з дня його проголошення та протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
При цьому, відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України встановлено, що до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
Заявником не надано жодних доказів на підтвердження недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень.
З урахуванням наведеного на підтвердження зазначених обставин пропуску строку на касаційне оскарження заявник має надати відповідну довідку суду про дату отримання судового рішення апеляційного суду або інші належні докази в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, або навести інші підстави з відповідними доказами.
Крім цього, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
У касаційній скарзі міститься клопотання заявника про звільнення його від сплати судового збору, у якій заявник, посилаючись на постанову Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 20 червня                 2018 року у справі № 914/1748/17, зазначає про те, що він - Державна казначейська служба України звільнена від сплати судового збору заподання касаційної скарги, оскільки позивач у справі не сплачував судовий збір.
Розглядаючи зазначене клопотання заявника, суд виходить з такого.
У постанові Об'єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 20 червня 2018 року у справі № 914/1748/17, на яку посилається заявник у клопотанні про звільнення від сплати судового збору, зроблено висновок про те, що заявники, позивачі та інші категорії осіб, які згідно із статтею 3 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору, підлягають такому звільненню також і в разі подання ними апеляційних та касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.
Тобто від сплати судового збору за подання касаційної скарги звільненні лише ті заявники, які згідно із статтею 3 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору.
За змістом пункту 3 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» правом на звільнення від сплати судового збору наділяються виключно позивачі за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.
Наведене узгоджується із правовим висновком, зробленим у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду                                 від 05 листопада 2019 року у справі № 906/770/17.
Враховуючи наведене відсутні підстави вважати, що Державна казначейська служба України звільнена від сплати судового збору, а тому останній необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року, з подальшими змінами. 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми. 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.                   р-н/22030102, ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007,          ККДБ - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)». 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
Позовну заяву пред`явлено у червні 2020 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня 2020 року.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року становив 2 102 грн.
Ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (10 510 грн) (редакція закону на момент подачі позовної заяви). Закон пов`язує сплату судового збору за подачу касаційної скарги незалежно від вирішення спору по суті.
Враховуючи те, що заявником оскаржується судове рішення, яким було стягнуто               70 000 грн, тому судовий збір за подання касаційної скарги становить                                   1 681,60 грн (840,80 грн * 200 %). 
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
Також подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Касаційна скарга Управління Державної казначейської служби України в місті Житомирі Житомирської області не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження. 
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання Управління Державної казначейської служби України в місті Житомирі Житомирської області про звільнення від сплати судового збору відмовити.
Касаційну скаргу Управління Державної казначейської служби України в місті Житомирі Житомирської області на постанову Житомирського апеляційного суду                  від 20 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Управління Державної казначейської служби у місті Житомирі, про відшкодування моральної шкоди, третя особа - Житомирська обласна прокуратура залишити без руху.
Надати для усунення зазначеного вище недоліку строк до 06 серпня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                       І. В. Литвиненко