Ухвала
07 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 450/1001/20
провадження № 61-11051ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.
розглянувшикасаційну скаргу Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 червня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору частково недійсним,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (далі - АТ «Креді Агріколь Банк») про захист прав споживачів та визнання кредитного договору частково недійсним.
Позов мотивований тим, що 18 серпня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» (далі - ПАТ «Креді Агріколь Банк»), правонаступником якого є АТ «Креді Агріколь Банк», Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АХА Страхування Життя» та ОСОБА_1 укладено комплексний договір № 7/1651898. Відповідно до пункту 1.1. договору банк надає позичальнику кредит у сумі 285 600,00 грн строком на 6 місяців - з 18 серпня 2017 року до 17 серпня 2022 року (включно). Позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене графіком погашення заборгованості як день повернення кредиту.
Відповідно до пункту 1.3. договору за користування кредитом позичальник сплачує: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 5,00 % річних (фіксована процентна ставка) за користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з коштів позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду щомісячно - комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,70 % в місяць від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.1. договору. Відповідно до графіку погашення заборгованості, додатку № 1 до комплексного договору погашення кредиту, сплата нарахованих процентів та комісії здійснюється позичальником щомісячно, рівними частинами по 10 244,82 грн, 4 855,20 грн, з яких зараховується на погашення щомісячної комісії. 
Позивач належним чином виконувала умови кредитного договору, у тому числі щодо сплати щомісячної комісійної винагороди, що підтверджується випискою банку. Позивач вважає, що пункт 1.3.2. комплексного договору № 7/1651898, укладеного 18 серпня 2017 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 , а також інші умови цього договору в частині покладення на позичальника обов`язку сплати комісійної винагороди та відповідальності за таку несплату, повинні бути визнані недійсними з моменту укладення договору. Сума сплаченої комісійної винагороди за період з вересня 2017 року до лютого 2020 року в розмірі 121 066,30 грн повинна бути повернена позивачу. 
Також позивач зазначав, що комісійна винагорода вказана в паспорті споживчого кредиту, охоплюється видами послуг, передбачених статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», та повинна надаватися безоплатно.
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано недійсним пункт 1.3.2 комплексного договору № 7/1651898, укладеного 18 серпня 2017 року між ПАТ «Креді Агріголь Банк» та ОСОБА_1 , щодо сплати комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості : щомісячно - комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1, 70 % у місяць від суми кредиту зазначеної в пункті 1.1 договору.
Стягнуто з АТ «Креді Агріколь Банк» на користь ОСОБА_1 суму сплаченої за період з вересня 2017 року до лютого 2020 року комісійної винагороди в розмірі 121 066,30 грн.
У решті позову відмовлено.
Стягнуто з АТ «Креді Агріколь Банк» в дохід держави 840,80 грн судового збору.
Постановою Львівського апеляційного суду від 02 червня 2021 року рішенняПустомитівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2020 року залишено без змін.
У червні 2021 року АТ «Креді Агріколь Банк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 червня 2021 року.
Положенням пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України закріплено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
Однак, таке право на касаційне оскарження не є абсолютним та безумовним, скаржник зобов`язаний обґрунтувати причини такого звернення, що дозволяють ініціювати проведення судового розгляду справи в третій раз.
Так, у положенні частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, акцентується увага на тому, що скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції. 
Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.
Всі мотивування особи, яка подає касаційну скаргу, вже були предметом розгляду в судах двох інстанцій і не потребують додаткового перегляду.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Малозначна справа як справа незначної складності є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною. 
При цьому суд дослідив та взяв до уваги предмет позову, складність справи,значення справи для сторін і суспільства.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи, що судові рішення, які оскаржені, прийняті у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити. 
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 червня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору частково недійсним. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                С. Ю. Мартєв
 
В. А. Стрільчук
 
І. М. Фаловська