П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/2971/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сало Павло Ігорович   
Суддя-доповідач -  Іваненко Т.В.   
07 вересня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Іваненко Т.В. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Граб Л.С. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішення і вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, 
В С Т А Н О В И В :
ФОП ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до  Головного управління ДПС у Вінницькій області, в якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати вимогу від 09.06.2020 № Ф-0016473305 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 116850,80 грн;
- визнання протиправною та скасувати рішення від 30.01.2020 № 0003023305 про застосування штрафних санкцій в розмірі 11685,10 грн за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду  від 24 травня 2021 року позов задоволено. 

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з`явились, подавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2    ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

На підставі наказу Головного управління ДПС у Вінницькій області від 25.10.2019 за № 1732 в період з 14.11.2019 по 04.12.2019 головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС у Вінницькій області ОСОБА_2 проведена планова виїзна документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_1  вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.
За результатами перевірки складено акт від 10.12.2019 за № 1088/3305/ 2822205995, в якому зафіксовані наступні порушення позивачем вимог чинного законодавства:
1) п. 198.5, 198.6 ст. 198 ПКУ, в результаті чого донараховано ПДВ в сумі 196317,00 грн за грудень 2018 року;
2) п. 177.2, пп. 177.4.5 п. 177.4, 177.10 ст. 177 ПКУ, в  результаті чого донараховано ПДФО на суму 531019,56 грн за 2018 рік;
3) п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в результаті чого занижено єдиний соціальний внесок, нарахований з чистого оподаткованого доходу, в сумі 116850,80 грн за 2018 рік;
4) п.п. 11.2, 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого  занижено суму військового збору у період, що перевірявся, на загальну суму 44251,63 грн за 2018 рік;
5) п. 177.2, п. 177.10 ст. 177 ПКУ, а саме: включення до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік перекручених даних;
6)  п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме порушення порядку нарахування єдиного соціального внеску за 2018 рік;
7) п. 51.1 ст. 51, п. 176.2 ст.176 ПКУ, в результаті неподання податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за період 2017-2018 роки.
На підставі вказаних висновків акта перевірки відповідачем прийнято такі рішення:
- податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 30.01.2020 № 0002973305, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на додану вартість" на 294205,50 грн, з яких 196137,00 грн за податковим зобов`язанням та 98068,50 грн за штрафними санкціями;
- податкове повідомлення-рішення форми "ПН" від 30.01.2020 № 0002963305, за яким, через відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 ПКУ, податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 196137,00 грн позивача попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування у строк, визначений п. 120.1.2 ст. 120.1 ПКУ, та згідно зі ст. 120.1 ПКУ застосовано штраф в розмірі 50% у сумі 98068,50 грн;
- податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 30.01.2020 № 0003003305, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" на 663774,45 грн, з яких 531019,56 грн за податковим зобов`язанням та 132754,89 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;
- вимогу від 30.01.2020 № Ф-0003033305 про сплату позивачем боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 116850,80 грн;
- рішення від 30.01.2020 № 0003023305 про застосування до позивача штрафних санкцій за донарахування органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 11685,10 грн (10% від суми донарахування);
- податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 30.01.2020 № 0003013305, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" на суму 55314,54 грн, з яких 44251,63 грн за основним платежем та 11062,91 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;
- податкове повідомлення-рішення форми "ПС" від 30.01.2020 за № 0003043305, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510,00 грн за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку".
Не погодившись з вказаними рішеннями, ФОП ОСОБА_1 оскаржив їх в адміністративному порядку.
Рішенням ДПС України від 29.05.2020 № 17575/6/99-00-08-06-06-06 позивача повідомлено, що його скарга розглянута в частині оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 30.01.2020 № Ф-0003033305 та рішення від 30.01.2020 № 0003023305. При цьому скасовано спірну вимогу про сплату боргу з єдиного внеску, оскільки вона винесена не за встановленою формою, та зобов`язано Головне управління ДПС у Вінницькій області сформувати та направити ФОП ОСОБА_1 нову вимогу.
На виконання вказаного рішення відповідач направив позивачу нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 09.06.2020 № Ф-0016473305.
Вважаючи вимогу від 09.06.2020 № Ф-0016473305 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 116850,80 грн та рішення від 30.01.2020 № 0003023305 про застосування штрафних санкцій за донарахування органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 11685,10 грн протиправними, ФОП ОСОБА_1 оскаржив їх в судовому порядку. 

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

За приписами п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПКУ платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Відповідно до абз. 4 п. 164.1 ст. 164 ПКУ базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно д пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.
Згідно з п. 177.2 ст. 177 ПКУ об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.
Пунктом 177.4 статті 177 ПКУ визначено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:
- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;
- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку, які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);
- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;
- суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи-підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою-підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи-підприємця;
- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Не включаються до складу витрат підприємця:
- витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;
- витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;
- витрати на придбання та утримання основних засобів, визначених абзацами восьмим-десятим підпункту 177.4.6 цього пункту;
- документально не підтверджені витрати.

Як було зазначено вище, за результатами проведеної перевірки, яка оформлена актом № 1088/3305/2822205995 від 10.12.2019, відповідач дійшов висновку, що позивач ФОП ОСОБА_1 порушив вимоги п. 177.2, пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПКУ та занизив суму ПДФО за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 на 531019,56 грн за рахунок завищення суми своїх документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності, у зв`язку з чим податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Вінницькій області від 30.01.2020 № 0003003305 позивачу визначено зобов`язання з ПДФО від здійснення підприємницької діяльності за 2018 рік на суму 531019,56 грн за основним платежем.

Водночас, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі № 120/3269/20-а, яке набрало законної сили, позов ФОП ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницький області від 30.01.2020 за № 0002973305, № 0003003305, № 0003013305 та від 05.08.2020 за № 0026123305.
Зокрема, у вказаному рішенні суд дійшов висновку, що дані перевірки, зазначені у відповідному акті, не збігаються з встановленими у справі обставинами щодо кількості та вартості придбаних та реалізованих позивачем у 2018 році сировини і газобетонних блоків, які, в свою чергу, стали підставою для нарахування податкового зобов`язання. Крім того, податковим органом не доведено заниження позивачем чистого оподаткованого доходу відображеного в додатках до податкових декларацій про майновий стан і доходи в сумі, визначеній в акті перевірки.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно положень  ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб.
Отже, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі № 120/3269/20-а набрало законної сили, є обов`язковим для сторін, а встановлені ним обставини не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи. 

Таким чином,  рішенням суду встановлено відсутність факту заниження позивачем ПДФО на суму 531019,56 грн за 2018 рік, що, як наслідок, стало підставою для донарахування єдиного внеску в сумі 116850,80 грн (за ставкою 22% від суми доходу 531019,56 грн) згідно з оскаржуваною вимогою від 09.06.2020 № Ф-0016473305.
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутні правові підстави для донарахування позивачу відповідних сум єдиного внеску за 2018 рік та застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 10% від суми донарахування. 

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий	 	 	Іваненко Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сторчак В. Ю.    Граб Л.С.