СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2021 р.                                                                         Справа № 922/2175/21  

Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Виконуючого обов`язки керівника Київської окружної прокуратури м.Харкова (вх.№2123Х/1) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 22 червня 2021 року у справі №922/2175/21,
за позовом Керівника Київської окружної прокуратури м.Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс- Центр", м. Харків
про розірвання договору та повернення ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

Керівник Київської окружної прокуратури м.Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс- Центр", в якому просить:
1.розірвати договір оренди землі від 17.04.2006 року укладений між Харківською міською радою та ТОВ "Сервіс - Центр", який зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 17.04.2006 року за № 340667100068;
2.зобов`язати ТОВ "Сервіс - Центр", код ЄДРПОУ 30237431, повернути земельну ділянку загальною площею 0,0900 га з кадастровим номером 6310136600:01:024:0039, яка знаходиться по вул. Шевченка, 6 у м. Харкові, Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради (код ЄДРПОУ 04059243).
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22 червня 2021 року у справі №922/2175/21 повернуто позовну заяву та додані до неї документи Керівнику Київської окружної прокуратури м. Харкова без розгляду. 
Київська окружна прокуратура м.Харкова з ухвалою суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; судові витрати покласти на відповідача; про дату, час та місце судового розгляду повідомити Харківську обласну прокуратуру та Київську окружну прокуратуру м.Харкова.
В обґрунтуванні апеляційної скарги Київська окружна прокуратура м. Харкова наполягає на обґрунтованості підстав для представництва інтересів держави. За твердженням апелянта, з самостійним позовом Харківська міська рада до суду не зверталася, хоча обізнана про ймовірне порушення своїх інтересів, які полягають у невиконанні Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс - Центр" вимог Договору.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19 липня 2021 року у справі №922/2175/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Виконуючого обов`язки керівника Київської окружної прокуратури м.Харкова на ухвалу Господарського суду Харківської області від 22 червня 2021 року у справі №922/2175/21; розгляд апеляційної скарги Виконуючого обов`язки керівника Київської окружної прокуратури м.Харкова на ухвалу Господарського суду Харківської області від 22 червня 2021 року у справі №922/2175/21 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзиви на апеляційну скаргу, які повинні відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, а також докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів прокурору.
Відповідна ухвала суду отримана представником Харківської обласної прокуратури 22 липня 2021 року, представником Київської окружної прокуратури м.Харкова 23 липня 2021 року, представником Харківської міської ради 22 липня 2021 року.
Згідно статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.
Відтак, матеріалами справи підтверджується належне повідомлення апелянта та Харківську міську раду про відкриття провадження у справі та розгляд справи в порядку, передбаченому ч. 10 ст. 270 ГПК України.
Поштове відправлення з штрихкодовим ідентифікатором №6102256030216, яке направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Сервіс- Центр", відповідно до трекінгу відправлень з офіційного сайту "Укрпошта", прямує до точки видачі/доставки.
Станом на 18 серпня 2021 року представники сторін не скористалися своїм процесуальним правом на надання відзиву на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, встановила таке.
Положеннями ч.ч. 1, 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. 
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно із п. 3 ч. 1 статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. 
Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2   статті 129 Конституції України). 
Наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом, про що зазначено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07 грудня 2018 року у справі №924/1256/17.
Частинами 3, 4, 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених    статтею 174 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Аналіз частин 3, 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у взаємозв`язку з частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що участь прокурора в судовому процесі в господарських судах стає можливою за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме - нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтвердження відсутності такого органу.
Таким чином, згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках:
1)якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
2)у разі відсутності такого органу.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Виходячи з викладеного, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.
Згідно з ч. 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. 
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.
У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право:
1)витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом;
2)отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.
Тобто, виходячи зі змісту даної норми, наявність належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів попереднього звернення прокурора до відповідного суб`єкта владних повноважень є обов`язковою умовою, за якої можливий судовий розгляд позову прокурора, і виключно у разі її дотримання прокурор набуває відповідних процесуальних повноважень (процесуальної дієздатності). 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 18 березня 2021 року у справі №905/1716/20 дійшов висновку, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. При цьому, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі №910/1926/19 від 12.08.2020 року.
Згідно зі статтями 7, 140 Конституції України, в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Територіальна громада має право самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції України і законів України. 
Відповідно до статті 142 Конституції України, матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, у тому числі, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад, сіл, селищ, міст, районів у містах. 
Згідно з статтею 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до частини 5 статті 16 Закону, від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Згідно зі статтями 26, 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та статті 12 Земельного кодексу України, до компетенції сільських, селищних, міських рад, та їх виконавчих органів належить  вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, зокрема розпорядження землями територіальних громад, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використання і охороною земель, вирішення земельних спорів та інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Частиною 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.
Ураховуючи вимоги статті 19 Конституції України, територіальна громада міста Харкова як власник спірної земельною ділянки делегує Харківській міській раді повноваження щодо здійснення права власності від її імені (громади), в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом. 
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що прокуратурою не надано належних доказів повідомлення Харківської міської ради про намір здійснення представництва інтересів держави в особі Харківської міської ради та зверення до суду. 
З приводу наведеного колегія суддів Східного апеляційного суду зазначає таке. 
Як свідчать матеріали справи, Харківська обласна прокуратура листом №15/1-330вих21 від 10 лютого 2021 року звернулась до Харківської міської ради в порядку статті 23 Закону України "Про прокуратуру" стосовно земельної ділянки, наданої Товариству з обмеженою відповідальністю "Сервіс- Центр".
Харківська міська рада надала відповідь листом №4566/0/226-21 від 15 березня 2021 року, в якому навела правове обгрунтування використання земельної ділянки Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс- Центр".
Як свідчить наявний в матеріалах справи лист-повідомлення №50-101-29 вих-21 від 17 березня 2021 року Керівник Київської окружної прокуратури повідомляє позивача (Харківську міську раду) про проведення вивчення дотримання вимог чинного законодавства України під час надання у власність та користування земельних ділянок на підставі рішень сесії Харківської міської ради. За інформацією Державного реєстру речових прав  на нерухоме майно відомості про реєстрацію прав на вказану земельну ділянку відсутні. Виїздом на місцевість Департаментом територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради встановлено, що земельна ділянка частково огороджена, вільна від будівель та споруд, будівельні роботи не ведуться.  У вказаному листі також зазначено, що враховуючи наявність порушень інтересів держави Київська окружна прокуратура має намір звернутися до Господарського суду Харківської області з позовом. 
Однак, з матеріалів справи вбачається, що прокуратура не надає суду доказів підтвердження надсилання листа-повідомлення №50-101-29 вих-21 від 17 березня 2021 року позивачу – Харківській міській раді. Суд першої інстанції звертав увагу на ці недоліки в ухвалі господарського суду Харківської області від 09 червня 2021 року та надав прокурору строк для їх усунення.
Колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду, що з наданої прокурором копії реєстру відправки №42375 від 17 березня 2021 року неможливо встановити на яку адресу був направлений лист-повідомлення, якою датою здійснено його надсилання та факт оплати відправником і надання відділенням зв`язку послуг з пересилання листа з описом вкладення, також неможливо встановити. 
Крім того, Верховний суд у складі Касаційного господарського суду у справі №914/284/19 від 31 березня 2021 року зазначив, що належним доказом про надіслання документів може бути опис вкладення разом з розрахунковим документом.
Ураховуючи наведене прокуратурою не було усунуто недоліки позовної заяви та не надано доказів підтвердження надсилання листа-повідомлення №50-101-29 вих-21 від 17 березня 2021 року Харківській міській раді. 

Суд апеляційної інстанції визнає обгрунтованим висновок місцевого господарського суду про недоведеність прокурором нездійснення чи неналежного здійснення саме Харківською міською радою захисту майнових інтересів у спірних правовідносинах та вважає передчасним твердження прокурора про доведеність відповідної бездіяльності Харківської міської ради, з огляду на таке.
Саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження із захисту державних інтересів, без доведення цього відповідними доказами, не є достатнім для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абзацу 2 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06 серпня 2019 року у справі №910/6144/18.
Суд першої інстанції у своїй ухвалі звернув увагу на розумність строку, протягом якого компетентному органу стало відомо, або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави.
Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які б стверджували з якого саме періоду або з якої конкретної дати Харківській міській раді стало відомо або повинно було стати відомо про можливі порушення інтересів держави.
Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.
Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що Харківська міська рада не може чи не бажає здійснювати захист інтересів територіальної громади міста Харкова та звертатися до суду з відповідним позовом до товариства, а сама по собі обставина незвернення Харківської міської ради з позовом протягом певного часового періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неможливість виконання позивачем функцій із захисту інтересів держави.
Оскільки керівником Київської окружної прокуратури м.Харкова не було належним чином усунуто недоліки позовної заяви, а саме ненадано доказів підтвердження надсилання листа-повідомлення №50-101-29 вих-21 від 17 березня 2021 року Харківській міській раді, прокураторою не доведено, що Харківська міська рада не може чи не бажає здійснювати захист інтересів територіальної громади міста Харкова та звертатися до суду з відповідним позовом до товариства.
Таким чином, звертаючись до суду із даним позовом, прокурор не обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів Харківської міської ради у суді. 
Невиконання Прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді згідно із частиною четвертою статті 53 Господарського процесуального кодексу України має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу, про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті.
Приписами ч. 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду постановлена з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з правильним застосуванням статті 53, ч.4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України. Наведені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм процесуального права, тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги Виконуючого обов`язки керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова та залишення без змін ухвали Господарського суду Харківської області від 22 червня 2021 року у справі №922/2175/21.
Керуючись статтями 8, 236, 255, 269, 270, 275, 280, 282 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Виконуючого обов`язки керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова залишити без задоволення. 
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 22 червня 2021 року у справі №922/2175/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню. 

Головуючий суддя                                                                    В.В. Россолов

Суддя                                                                                           О.В. Ільїн  

Суддя                                                                                           В.С. Хачатрян