Справа № 444/2676/20                                Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й. 
Провадження № 22-ц/811/1212/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 
Категорія:50

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 липня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючої - судді Копняк С.М.,
суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
                        секретар Юзефович Ю.І., 
        з участю представника апелянта адвоката Огорілко Ю.В., стягувача ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львова цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Огорілко Юрія Володимировича на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 04 березня 2021 року, постановлену в складі головуючого судді Зеліско Р.Й., у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового наказу від 05.11.2020 року у справі №444/2676/20 за нововиявленими обставинами, -
В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася в суд із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. Заяву мотивувала тим, що рішенням Сокальського районного суду від 22.12.2011року визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем її проживання в АДРЕСА_1 . Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 04.03.2010 року (справа №2-409/2010) вирішено стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_3 в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.11.2009 року і до досягнення ним повноліття.
На виконання вказаного рішення суду, 23.03.2010 року був виданий виконавчий лист №2-409/2010 та головним державним виконавцем ВДВС Червоноградського МУЮ у Львівській області 06.10.2014 pоку винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Після досягнення сином 14 років з березня 2018 року він почав проживати із своїм батьком - ОСОБА_1 .
У зв`язку із цим, ОСОБА_1 звернувся із позовом у Червоноградський міський суд Львівської області про звільнення його від сплати аліментів та стягнення з ОСОБА_2 аліментів на сина в його користь.
Також вказує, що ухвалою Червоноградського міського суду від 26.10.2018 року (справа № 459/1666/18) затверджено мирову угоду, що укладена 05.05.2018 року між позивачем та відповідачем на таких умовах: ОСОБА_1 відмовляється від стягнення аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із ОСОБА_2 ; ОСОБА_2 відмовляється від стягнення аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із ОСОБА_1 , яке відбувається згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 04.03.2010 pоку; ОСОБА_2 повертає сплачені ОСОБА_1 аліменти у період із березня 2018 року по 05.10.2018 року. Такі кошти повертаються протягом п`яти днів з часу набрання законної сили ухвалою суду про затвердження мирової угоди.
Проте, на її думку, всупереч вищенаведеному, 05.11.2020 року Жовківським районним судом Львівської області видано судовий наказ у справі №444/2676/2020, згідно якого вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13.10.2020 року. Просила суд переглянути цей судовий наказ за нововиявленими обставинами, про які суду не могло бути відомо станом на час винесення судового наказу.
Оскаржуваною ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 04 березня 2021 року у задоволені заяви  ОСОБА_2 про перегляд судового наказу від 05.11.2020 року у справі № 444/2676/20 за нововиявленими обставинами – відмовлено.
У заявленій вимозі  ОСОБА_2 про скасування судового наказу, виданого Жовківським районним судом Львівської області від 05.11.2020 року у справі № 444/2676/20 та закриття провадження у справі – відмовлено.
Судовий наказ виданий Жовківським районним судом Львівської області від 05.11.2020 року у справі № 444/2676/20 залишено в силі.
Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_2 , в особі адвоката Огорілко Юрія Володимировича, оскаржила таку в апеляційному порядку.
Вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі проаналізовано матеріальне право та обставини справи, що в результаті призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення. 
Зазначає, що незважаючи на затверджену мирову угоду та на ухвалу про затвердження мирової угоди, за змістом якої ОСОБА_3 відмовився від стягнення аліментів, останній повторно звернувся в суд із заявою про стягнення аліментів із ОСОБА_2 . Відтак, суд першої інстанції видав судовий наказ про стягнення аліментів безпідставно та всупереч ухвалі Червоноградського міського суду від 26.10.2018року. 
Окрім того, звертає увагу на те, що процесуальний закон не допускає повторно розглядати справу з одних і тих же підстав та обставин. 
Просить скасувати ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 04 березня 2021 року та постановити нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_2 , скасувати наказ, виданий Жовківським районним судом Львівської області від 05.11.2020 року у справі №444/2676/20 та закрити провадження у справі. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення. До такого висновку, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду зазначеним вимогам відповідає.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені заявником обставини не є нововиявленими обставинами та підставою для скасування судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Надані ОСОБА_2 докази не спростовують факти, покладені в основу судового рішення та не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, яке просить переглянути заявник.
Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.
Судом встановлено, що відповідно до рішення Сокальського районного суду Львівської області від 04.03.2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки с.Двірці, Сокальського району на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.11.2009 року і до досягнення ним повноліття.
Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 26.10.2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на особистий рахунок дитини затверджено мирову угоду, що укладена 05.10.2018 року між позивачем та відповідачем на таких умовах: ОСОБА_1 відмовляється від стягнення аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із ОСОБА_2 ; ОСОБА_2 відмовляється від стягнення аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із ОСОБА_1 , яке відбувається згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 04.03.2010 pоку; ОСОБА_2 повертає сплачені ОСОБА_1 аліменти у період із березня 2018 року по 05.10.2018 року. Такі кошти повертаються протягом п`яти днів з часу набрання законної сили ухвали суду про затвердження мирової угоди.
Судовим наказом від 05.11.2020 року у справі за заявою ОСОБА_1  в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3  стягнуто: з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1  аліменти на неповнолітнього сина  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % мінімального прожитквого мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з 13.10.2020 року.
При винесенні судового наказу Жовківським районним судом Львівської області 05.11.2020 року було взято до уваги, що неповнолітня дитина - ОСОБА_3 , 2003 року народження, проживає разом із батьком - ОСОБА_1 .
ОСОБА_2 , як на ново виявлену обставнину посилається на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 26.10.2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на особистий рахунок дитини відповідно до якої між сторонами було затверджено мирову угоду, що укладена між ними 05.10.2018 року.
Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результати розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу (ст. 160 ЦПК України).
Відповідно до п. 4 та п. 5  ч. 1  ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох  і більше дітей - половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших зацікавлених осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій  сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших зацікавлених осіб.
Боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.
За змістом положень частин сьомої та восьмої статті 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.
Аналіз цих норм дає підстави для висновку, що визначеними законом способами захисту порушеного права боржника у випадку видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 4 частини першої статті 161 ЦПК України) є подання позову про зменшення розміру аліментів або звернення до суду із заявою про перегляд такого судового наказу за нововиявленими обставинами.
При цьому, ЦПК України не передбачено можливість оскарження такого судового наказу в апеляційному порядку.
Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно із статтею 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
За змістом положень частин четвертої та п`ятої статті 423 ЦПК України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судому процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.  
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга стаття 423 ЦПК України). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Розрізняють нововиявлені обставини та нові докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини. Нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами докази, які не оцінювались судом у процесі розгляду справи (пункт 2 частини четвертої статті 423 ЦПК України).
При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року). 
Судом першої інстанції встановлено, що боржником не надано суду доказів на підтвердження факту проживання дитини з нею або з іншими особами, не зазначено про наявність на час розгляду заяви про видачу судового наказу невирішеного судового спору щодо встановлення чи оспорювання батьківства, необхідність залучення до участі інших осіб, а також не встановлено передбачених статтею 165 ЦПК України підстав для відмови у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 . 
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, оскільки зазначені нею у заяві обставини, щодо відсутності у заявника, з огляду на чинну ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 26 жовтня 2018 року, права на звернення із заявою про видачу судового наказу, не можуть вважатися нововиявленими обставинами, що дають підстави для перегляду судового наказу про стягнення аліментів. 
Такі мотиви заяви також суперечать положенням частини третьої статті 4 ЦПК України, згідно із положеннями якої відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.
Доводи апеляційної скарги, які є аналогічними мотивам заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, вірних висновків суду першої інстанції, не спростовують.
При цьому, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для закриття провадження у справі, про які зазначено в апеляційній скарзі, оскільки між сторонами існували дві окремі справи, які розглянуто в порядку позовного провадження (справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яка закінчена укладенням мирової угоди, визнаної ухвалою суду від 26.10.2018 року) та наказного провадження (справа за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу), що виключає можливість застосування положень пунктів 3 та 5 частини першої статті 255 ЦПК України.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
       Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Пунктом першим частини першої ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія судді в приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні.
Відповіднодо ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів ст.141 ЦПК України підстав вирішення питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні. 
Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,- 
п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Огорілко Юрія Володимировича залишити без задоволення.
Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 04 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення. 
Повний текст постанови складено 15 липня 2021 року. 

Головуюча Копняк С.М.
Судді: Бойко С.М.
Ніткевич А.В.