Ухвала
 
02 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 274/3561/17
провадження № 61-4773ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В.,  розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від                            18 листопада 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування наказу, стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, видачу наказу та внесення нового запису до трудової книжки,
 
ВСТАНОВИВ:
 
19 червня 2021 року (згідно з відміткою на поштовому конверті)                ОСОБА_1 повторно звернулась до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 листопада 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року у вказаній цивільній справі.
 
В касаційній скарзі заявник просить змінити оскаржені судові рішення в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 20 000 грн за час затримки розрахунку при звільненні та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача 96 490,80 грн. 
 
Скарга подана зпропуском строку на касаційне оскарження.
 
Так, відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Встановлено, що копію постанови Житомирського апеляційного суду від               15 лютого 2021 року (повний текст складено 19 лютого 2021 року) заявник отримав 27 лютого 2021 року, після чого вперше в межах тридцяти днів оскаржив її у касаційному порядку.
 
Також з матеріалів касаційного провадження вбачається, що ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2021 року поновлено  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2021 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 листопада 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав невиконання у повному обсязі вимог ухвали суду від 16 квітня 2021 року.
 
У поданій 19 червня 2021 року касаційній скарзі заявник просить визнати поважною причину невиконання ухвали Верховного Суду від 16 квітня              2021 року та прийняти касаційну скаргу до провадження, однак при цьому не порушує питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження судового рішення, а лише надає копію ухвали Верховного Суду від 24 травня 2021 року.
 
За таких обставин, заявнику слід подати до суду касаційної інстанції заяву про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження судового рішення із зазначенням підстав його пропуску при повторному зверненні.
 
Чинним ЦПК України не передбачено можливості Верховного Суду поновлювати строк на касаційне оскарження за власною ініціативою, а лише за наявності відповідної про це заяви сторони із зазначенням поважних причин пропуску.
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).
 
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач вімовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4  частини другої статті 394 цього Кодексу.
 
Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 390, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 листопада 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року залишити без руху.
 
Надати заявнику для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                       Є. В.  Коротенко