Ухвала
 
13 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 757/48699/17
 
провадження № 61-14055ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від  22  липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання договору поруки припиненим,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, мотивуючи тим, що 03 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 300 475 грн з кінцевим терміном повернення цього кредиту до 02 квітня 2025 року. 
Для забезпечення виконання зобов`язання за указаним кредитним договором від 03 квітня 2008 року, між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 1, за умовами якого поручитель зобов`язався солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання ним зобов`язань, що виникли на підставі договору кредиту.
18 листопада 2009 року на адресу позичальника та поручителя - ОСОБА_1 банк направив вимогу, в якій просив достроково виконати боргові зобов`язання за договором кредиту. Дана вимога отримана позичальником ОСОБА_2 21 грудня 2009 року. Отже банк (кредитор) відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, тому зобов`язаний був пред`явити до поручителя позов протягом 6 (шести) місяців, починаючи з 22 січня 2010 року, до 22 липня 2010 року. З таким позовом до позичальника та поручителя про стягнення заборгованості за договором кредиту банк звернувся до суду лише 22 березня 2017 року, тобто більш ніж через шість місяців після настання строку виконання основного зобов`язання.
Посилаючись на те, що закінчення строку є підставою для припинення поруки, заявник, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати припиненим з 23 липня 2010 року договір поруки від 03 квітня 2008 року № 1, укладений між ОСОБА_1 та АКБ «Укрсоцбанк», у зв`язку з недотриманням банком строку звернення до суду з вимогою до поручителя.
 
Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30 серпня 2011 року у справі № 776/11 задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором від 03 квітня 2008 року у розмірі 402 784 грн 28 коп. та витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом у розмірі 4 427 грн 84 коп., яке набрало законної сили. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 2604/3124/2012 задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» та видано виконавчі листи на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30 серпня 2011 року у справі № 776/11.
ОСОБА_2 зверталася до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30 серпня 2011 року у справі № 776/11, яка ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 21 травня 2018 року, повернута особі, яка її подала (справа № 796/3/2017). 
У подальшому, постановою Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року (справа № 755/16505/17) відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про скасування рішення Третейського суду від 30 серпня 2011 року у справі № 776/11.
 
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 вересня 2020 року замінено відповідача у справі АКБ «Укрсоцбанк» його правонаступником акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»).
 
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 22 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року змінено й викладено мотивувальну частину рішення суду першої інстанції у редакції постанови суду апеляційної інстанції.
 
У серпні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, що надійшла 20 серпня 2021 року, в якій заявник просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору в установлених порядку та розмірі.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України                    від 08 липня 2011 року «Про судовий збір».
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у  редакції на час подання позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлено законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Зважаючи на те, що позовну заяву пред`явлено у 2017 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня 2017 року, прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 600 грн.
 
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час вчинення процесуальної дії) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру (визнання договору поруки припиненим), яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, таким чином сума становить 640 грн*200%=1 280 грн.
 
Ураховуючи характер спору заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 280 грн.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.
 
Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року та  постанову Київського апеляційного суду від 22 липня 2021 року залишити без руху. 
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги місячний строк, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї  ухвали.  
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.    
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                        О. М. Осіян