Провадження № 33/4820/515/21 
Справа № 686/10349/21 Головуючий в 1-й інстанції Стефанишин С. Л. 
Категорія: ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Барчук В.М. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 року м.Хмельницький
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Якимець М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Возняк А.Г. на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня 2021 року,-
в с т а н о в и в :
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня 2021 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, який тимчасово не працює,
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. 00 коп. судового збору. 
За постановою суду, 08.04.2021 року о 03 годині 50 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «АUDI 80», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Хмельницький по вул. Західно-Окружній, 35, в стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці), не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на відбійник, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу та відбійника. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив п.п.2.5, 12.1, 2.3.б Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисниця Возняк А.Г. подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанову вважає незаконною, необґрунтованою, постановленою за неповного з`ясування обставин справи. 
Суд необґрунтовано поклав в основу доведеності вини ОСОБА_1 письмові пояснення свідків, оскільки останні не допитувались у судовому засіданні, про кримінальну відповідальність не попереджались, тому є неналежними та недопустимими доказами. 
Відеозапис з нагрудних камер поліцейських також є неналежним та недопустимим доказом, оскільки з такого не вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. 
В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння о 03 год. 50 хв., натомість початок відеозапису датується з 04 год. 17 хв., отже у даних доказах наявні суперечності, за таких обставин вони є недопустимими. 
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Постанова в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не оскаржується, тому апеляційним судом не перевіряється.
Що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то слід зазначити наступне. 
Так, згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху України).
Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції так і апеляційним судом. Зокрема відомостями із:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 416256 від 08.04.2021 року, якими підтверджується, що 08.04.2021 року о 03 годині 50 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «АUDI 80», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Хмельницький по вул. Західно-Окружній, 35, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с. 1);
- письмових пояснень свідків  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими підтверджується, що 08.04.2021 р. вони були запрошені працівниками поліції бути свідками при складанні адміністративного протоколу щодо ОСОБА_1 . В їх присутності водій відмовився у встановленому Законом порядку пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та від пропозиції проїхати до медичного закладу (а.с. 5);
- відеозапису події, з яких вбачається, що на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків (а.с. 4). 
Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять. 
Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до викладеного, доводи апеляційної скарги відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу суду не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.
Твердження апелянта про те, що суд допустив неповноту розгляду справи, оскільки не викликав та не допитав свідків, суд до уваги не бере, враховуючи таке.
Так, письмові пояснення свідків відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.
Наявні у матеріалах справи письмові пояснення свідків  ОСОБА_2  та ОСОБА_3  отримані у встановленому законом порядку, підписані ними особисто, присутність свідків під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується відомостями із відеозапису, наявного в матеріалах справи. Отже, письмові пояснення свідків є належними та допустимими доказами, тому суд обґрунтовано врахував такі під час постановлення рішення.
Разом з тим, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні письмові клопотання ОСОБА_1 про виклик та допит вказаних свідків. 
У зв`язку з викладеним, у суду першої інстанції не було підстав для їх виклику та допиту з власної ініціативи. 
Доводи щодо неналежності відеозапису з нагрудних камер поліцейських, оскільки з такого не вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, є необґрунтованими, виходячи з такого.
Як вбачається із наявного в матеріалах справи відеозапису на неодноразові запитання поліцейського: «Будете проходити огляд на стан сп`яніння, чи відмовляєтесь?», ОСОБА_1 відповів: «Відмовляюся» (папка «98», файл 20210408084421000394+++).
Під час складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП у присутності свідків поліцейський вкотре запитав ОСОБА_1 «Чи ви, дійсно, відмовляєтесь від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі», на що останній ствердно відповів «ТАК» (папка «98», файл 20210408084446000396+++), (папка «36», файл 20210408084327000320+++).
Отже, із наявного в матеріалах справи, дійсно, вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, що узгоджується з іншими, наявними у матеріалах справи доказами, за таких обставин відеозапис є належним доказом у справі. 
Що стосується розбіжностей у часі, зокрема, зазначення у протоколі вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, о 03 годині 50 хвилин, натомість відеозапис розпочинається о 04 годині 15 хвилин, то слід зазначити, що вказане не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.
З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд – 
п о с т а н о в и в :
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Возняк А.Г. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду В.М. Барчук