Ухвала
 
20 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 648/2601/20
провадження № 61-4567св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на постанову Херсонського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Вейтас І. В., Кузнєцової О. А., Радченка С. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
У серпні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк»(далі - АТ «Альфа-Банк»), ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою.
 
Позов обґрунтований тим, що 15 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк»), та ОСОБА_2 укладений кредитний договір за № 2102/0808/71-137, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 51 800,00 євро на строк до 15 серпня 2028 року включно.
 
На забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 15 серпня 2008 року укладений договір поруки за № 2102/0808/71-137-Р-1 згідно з умовами якого ОСОБА_1 зобов`язався перед ВАТ «Сведбанк» відповідати за виконання зобов`язань ОСОБА_2 щодо повернення кредитних коштів за договором № 2102/0808/71-137.
 
У 2012 році ПАТ «Сведбанк» відступив Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за укладеним з ОСОБА_2 , а останній відступив їх Публічному акціонерному товариству «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк»).
 
Позивач вказував, що у договорі поруки не встановлений строк дії договору поруки. Банк звернувся до ОСОБА_2 з листом «Попередження про вилучення заставного майна», в якому було вказано: «станом на 17.12.2014 року ваш кредит прострочено на 210 днів….». Отже, першим днем прострочення є 22 травня 2014 року, а тому АТ «Альфа-Банк» мав звернутись до суду з вимогою про стягнення з нього, як з поручителя ОСОБА_2 , заборгованості за кредитним договором протягом шести місяців, починаючи з 22 травня 2014 року, тобто до 22 листопада 2014 року.
 
Посилаючись на положення частини четвертої статті 559 ЦК України, просив визнати договір поруки припиненим із 22 листопада 2014 року.
 
Крім того, 15 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог та просив суд зобов`язання ОСОБА_2 , як позичальника, за укладеним нею 15 серпня 2008 року з ВАТ «Сведбанк», як позикодавцем, кредитним договором № 2102/0808/71-137, у частині обов`язкової щомісячної сплати відсотків (процентів) за користування кредитними коштами визнати припиненими із 01 вересня 2014 року.
 
Вказану вимогу ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 01 вересня 2014 року 
АТ «Альфа-Банк» направило ОСОБА_2 «Повідомлення про усунення порушень», в якому вказало, що станом на 01 вересня 2014 року загальна сума заборгованості становить 38 330,07 доларів США та, керуючись умовами договору, зобов`язало ОСОБА_2 у строк протягом 30 календарних днів з моменту надіслання цієї вимоги, достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штрафні санкції. ОСОБА_1 вказує, що 
з 01 вересня 2014 року банк змінив строк виконання зобов`язань за договором та не мав права нараховувати проценти.
 
Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 18 грудня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.
 
Рішення мотивоване тим, що рішення суду у справі № 648/4477/16 про стягнення боргу з ОСОБА_1 , як поручителя ОСОБА_2 , не оспорювалося поручителем, а під час розгляду вказаної справи судом з`ясовувались фактичні обставини справи, у тому числі обґрунтованість заявлених вимог ПАТ «Альфа-Банк» до поручителя ОСОБА_1 й дотримання строків пред`явлення таких вимог, відсутні підстави для визнання припиненими зобов`язань ОСОБА_1 за договором поруки від 15 серпня 2008 року № 2102/0808/71-137-Р-1. Направлення ПАТ «Альфа-Банк» письмового попередження боржнику ОСОБА_2 про вилучення заставного майна не є безумовною підставою для застосування строків встановлених статтею 559 
ЦК України та припинення поруки.
 
Крім того, відмовляючи у задоволенні вимог про визнання припиненими з 01 вересня 2014 року зобов`язаннь ОСОБА_2 за укладеним 15 серпня 2008 року з 
ВАТ «Сведбанк» кредитним договором № 2102/0808/71-137 у частині сплати відсотків за користування кредитними коштами, суд першої інстанції виходив з того, що вказані вимоги заявлені позивачем в інтересах іншої особи - ОСОБА_2 без належних повноважень позивача та обґрунтувань порушень його прав.
 
Постановою Херсонського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 18 грудня 2020 року у частині відмови у задоволенні позову про визнання поруки припиненою скасовано, ухвалено у цій частині нове рішення. Визнано поруку за договором поруки від 15 серпня 2008 року 
№ 2102/0808/71-137-Р-1, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , такою що припинена.
 
Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що ПАТ «Альфа-Банк» направило вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, у якій вимагало дострокове виконання боргових зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі протягом 30 днів з моменту її надіслання, повернення кредиту та процентів за користування кредитом, а тому строк виконання зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі настав 21 жовтня 2014 року, і банк мав право пред`явити вимогу (звернутися з позовом) до поручителя протягом шести місяців, тобто з 21 жовтня 2014 року і до 21 квітня 2015 року. Оскільки ПАТ «Альфа-Банк» не пред`явило вимог до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором у межах шестимісячного строку з дня зміни строку виконання основного зобов`язання, порука ОСОБА_1 за договором поруки припинилася на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, із 22 квітня 2015 року.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У березні 2021 року АТ «Альфа-банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Херсонського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не встановив та не перевірив, що банк звернувся до суду із першим позовом про стягнення заборгованості з боржника та поручителя ще 03 лютого 2015 року, тобто вчасно. Крім того, суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, у постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 761/29268/18.
 
Учасники справи своїм правом надати відзив на касаційну скаргу не скористалися.
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на постанову Херсонського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року призначити до судового розгляду на 27 липня 2021 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик