ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року  
м. Черкаси   

справа № 2-о-30/2009 
провадження № 22-ц/821/1002/21
категорія 307000000

  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,
суддів: Нерушак Л.В., Василенко Л.І.
секретар: Анкудінов О.І.

учасники справи:
заявник: Прокуратура Тальнівського району Черкаської області в інтересах Романівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області
особа, що подає апеляційну скаргу:  ОСОБА_1 
представник ОСОБА_1  – адвокат Діхтяренко Майя Валентинівна 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2009 року у справі за заявою прокуратури Тальнівського району Черкаської області в інтересах Романівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою.

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

Прокуратура Тальнівського району Черкаської області в інтересах Романівської сільської ради Тальнівського району звернулася до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою.
В обґрунтування заяви посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла жителька с. Романівка Тальнівського району Черкаської області ОСОБА_2 .
Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,30 га, що належала померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю. Дана земельна ділянка розташована на території Романівської сільської ради і, оскільки, спадкоємці померлої за законом чи за заповітом відсутні, тому прокуратура Тальнівського району Черкаської області в інтересах Романівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області просила визнати спадщину відумерлою. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2009 року визнано відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Романівка Тальнівського району Черкаської області.
Передано у власність територіальної громади Романівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 3,30 га, розташованої на території Романівської сільської ради, що належала ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю. 

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявником було повністю доведено ту обставину, що після смерті спадкоємця ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, що свідчить про факт відсутності спадкоємців у останньої, тому спадщина повинна перейти у власність до територіальної громади.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його до суду апеляційної інстанції.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2009 року як незаконне та прийняти нову постанову, якою залишити без розгляду заяву прокуратури Тальнівського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права, з неправильним застосуванням норм  матеріального права, при цьому суд не повно з`ясовано всі фактичні обставини справи та формально підійшов до вивчення обставин справи, не сприяв повному об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , яка набула права на майно, яке до смерті належало ОСОБА_2 
ОСОБА_3 була єдиною спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_2 , доказом чого є довідка, видана Романівською сільською радою Тальнівського району Черкаської області від 26 лютого 2020 року № 86 та заява ОСОБА_3 до Тальнівської державної нотаріальної контори про фактичне прийняття спадщини. 
ОСОБА_1 вважає, що оскільки її мати ОСОБА_3 фактично після смерті ОСОБА_2 прийняла спадщину, не відмовилася від неї, а законом не передбачений граничний термін оформлення документів щодо права власності на спадкове майно, тому суд безпідставно своїм рішенням від 24 лютого 2009 року позбавив ОСОБА_1 права на отримання майна, що залишилося після смерті її бабусі ОСОБА_2 .
Тому, вважає, що рішення суду не може залишатися в силі і підлягає скасуванню. 

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У справі, що є предметом перегляду апеляційного суду, спірні правовідносини виникли щодо спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Спадкові відносини регулюються ЦК України, ЗУ «Про нотаріат», ЗУ «Про міжнародне приватне право» та іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.
Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк її не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. 
Як вбачається із матеріалів справи, спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто під час дії ЦК УРСР, а тому положення саме цього Кодексу підлягають застосуванню при вирішенні питання про спадкування майна померлої.
Відповідно до статті 524 УК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце тоді, коли воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом ні за заповітом, або жоден із спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місце відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме – місцезнаходження майна або його основної частини.
Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для прийняття необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до положень статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 
1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;
2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Згідно пункту 5 частини 1 статті 555 ЦК УРСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщину. Одночасно норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, за якими ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, необхідно розуміти таким чином, що правила Книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким із спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР. 
Відповідно до частини 1 та третьої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно – за його місцем знаходженням зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно за його місцезнаходженням. 
Встановивши, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується записом акта про смерть № 7 (а.с. 5), тобто до набрання чинності ЦК України з 01 січня 2004 року, суд першої інстанції в порушення норм чинного законодавства, дійшов помилкового висновку про задоволення заяви, оскільки до цих правовідносин підлягають застосуванню норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме ЦК УРСР, яким не передбачалася можливість визнання спадщини відумерлою та перехід прав і обов`язків від спадкодавця до органу місцевого самоврядування.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 391/769/17 (провадження № 61-39068св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 671/1656/17 (провадження № 61-5099св18), від 21 жовтня 2019 року у справі № 671/23/19 (провадження № 61-8643св19), від 04 грудня 2019 року у справі № 671/1558/18 (провадження № 61-15487св19).
Висновок суду першої інстанції про те, що правила ст. 1277 ЦК України про відумерле майно мають застосовуватися до спірних правовідносин є безпідставними, оскільки зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права.
Апеляційний суд вважає, що за таких встановлених обставин, у суду відсутні підстави для задоволення заяви щодо визнання спадщини відумерлою, тому рішення суду підлягає скасуванню, оскільки ухвалено із порушенням вимог процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення відповідно до статті 376 ЦПК України.
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що з матеріалів справи вбачається, що заява про визнання майна безхазяйним у порядку ст. 137 ЦК УРСР не подавалася прокурором згідно вимог законодавства, яке підлягало застосуванню на день смерті спадкодавця.
Таким чином, суд першої інстанції на вищевикладені вимоги закону не звернув належної уваги, не вірно застосував норми матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення. 
Із матеріалів справи, а саме свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 та свідоцтва про шлюб (а.с. 140) вбачається, що ОСОБА_3 являлася дочкою ОСОБА_2 . 
Згідно заяви (а.с. 137), поданої ОСОБА_3 до Тальнівської державної нотаріальної контори вбачається, що вона фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 являється рідною онукою померлої ОСОБА_2 та дочкою померлої ОСОБА_3 . Дана обставина підтверджена наявними матеріалами справи та є доведеною.
Відповідно до положень ч. 1 статті 352 ЦПК України, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про права та обов`язки ОСОБА_1 , оскільки остання, як спадкоємець за законом позбавлена права успадкувати земельну ділянку, спадщину на яку визнано відумерлою. 
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню апеляційним судом з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заяви, оскільки суд допустився помилки, пославшись на норми ст. 1277 ЦК України, яка не підлягає до застосування до спірних правовідносин, тому суд безпідставно задовольнив заяву.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки в прохальній частині апеляційної скарги ОСОБА_1 просить залишити заяву прокуратури без розгляду.
Свої доводи ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що оскільки під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Однак, такі доводи апеляційної скарги суд визнає неправильними, оскільки положення ч. 6 ст. 294 ЦПК України підлягає застосуванню до спорів, якщо спадщина відкрилася під час дії норм ЦПК України після 01 січня 2004 року.
Оскільки в даній справі, спадщина відкрилася 23 січня 1999 року під час дії положень ЦК УРСР 1963 року, з заявою про визнання майна безхозного ніхто зі сторін по справі не звертався, тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви прокуратури Тальнівського району Черкаської області з підстав обраного неправильного способу захисту прав.
Оскільки в задоволенні заяви відмовлено повністю, а ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на підставі положень п. г ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», тому витрати за розгляд справи у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України необхідно віднести за рахунок держави. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2009 року у справі за заявою прокуратури Тальнівського району Черкаської області в інтересах Романівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви прокуратури Тальнівського району Черкаської області в інтересах Романівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою відмовити.
Судові витрати за розгляд справи віднести за рахунок держави.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 

Повний текст постанови виготовлено 29 липня 2021 року.

Головуючий                                                        В.Г. Бородійчук        

Судді                                                                        Л.В. Нерушак        

                                                                       Л.І. Василенко