ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3821/21 Справа № 214/8948/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
секретар судового засідання – Кислиця І.В.

сторони:
позивач – Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України,
відповідач – ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 січня 2021 року, яке ухвалено  суддею  Поповим В.В.. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо складання повного тексту судового рішення відсутні,-
В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до суду із заявою до ОСОБА_1 про стягнення коштів за недонос речового майна, отриманого під час проходження військової служби та збиток, нанесений державі.
В обґрунтування заяви зазначив, що відповідач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 ГНУ з 08 травня 2018 року по 30 жовтня 2019 року. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 30.10.2019 року №284 з ОСОБА_1 був розірваний контракт про проходження ним військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем та виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення. Між тим, під час проходження відповідачем військової служби військова частина НОМЕР_1 НГУ належним чином здійснювала його речове забезпечення, відповідач отримував належне йому речове майно згідно норм належності та враховуючи строки експлуатації такого майна. Так, враховуючи факт звільнення відповідача у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту у позивача виникла необхідність утримати з останнього кошти за речове майно, яке було отримане відповідачем під час проходження військової служби та строки експлуатації (носіння) яких не закінчились, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з останнього на свою користь суму заборгованості у розмірі 17776 грн. 73 коп. та понесені судові витрати у розмірі 2102 грн. 
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 січня 2021 року відмовлено у відкритті провадження, оскільки даний спір має розглядатись в порядку адміністративного суду.
В апеляційній сказі позивач В/Ч НОМЕР_1 НГУ просить скасувати ухвалу суду та направити його заяву до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження та продовження її розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неврахування всіх обставин справи.
Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що завдання шкоди та процес її відшкодування не підпадають під визначення публічно- правового спору, оскільки є деліктним зобов`язанням з конкретно-визначеним суб`єктним складом – боржником, який завдав збитків, та кредитором якому завдані збитки мають бути відшкодовані.
Що свідчить про те, що зазначений спір повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, представника В/Ч 3011 Національної гвардії України – Бугайова О.О., перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження, виходив з того, що спори щодо проходження публічної служби від моменту прийняття особи на посаду до її звільнення, зокрема і питання відповідальності у разі звільнення військовослужбовців, що зумовлює утримання коштів за речове майно, яке було отримане ними під час проходження військової служби та строки експлуатації (носіння) якого не закінчились, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 ГНУ з 08 травня 2018 року по 30 жовтня 2019 року. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 30.10.2019 року №284 з ОСОБА_1 був розірваний контракт про проходження ним військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем та виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення. Під час проходження відповідачем військової служби військова частина НОМЕР_1 НГУ відповідач отримував належне йому речове майно згідно норм належності та враховуючи строки експлуатації такого майна. 
Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.  
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.
Разом з тим, за приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).
Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відповідно до частини четвертої статті 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним із видів військової служби є військова служба за контрактом осіб рядового складу. 
З огляду на вищезазначені норми права прямо передбачено, що військова служба є публічною службою.
Як встановлено судом та не заперечується позивачем, відповідач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 НГУ, яка відповідно до зазначених норм КАС України вважається публічною службою, тому висновок суду першої інстанції про те, що поданий позивачем позов про відшкодування матеріальної шкоди за недонос речового майна, отриманого під час проходження військової служби та збиток нанесений державі підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів вважає правильним.
Посилання в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 815/5027/15 в якій викладено висновок про те, що оскільки спір виник з приводу зобов`язання відшкодувати завдану майнову шкоду, то він є приватноправовим, колегія суддів до уваги не бере, оскільки відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі  № 818/1688/16 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 10 квітня 2018 року у справі №533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 03 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17, виходячи з таких міркувань. У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.  Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.
  Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала є обґрунтованою, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними , у зв`язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга – без задоволення. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 06 липня 2021 року.

Головуючий

Судді: