У Х В А Л А 
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
02 вересня 2021 року                                                                              
м. Київ
 
справа №493/1390/18
провадження № 51-3722ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (далі – Суд):
 
головуюча                                       ОСОБА_1 ,
судді:                                                 ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , 
 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 03 березня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року,
 
встановив:
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Балтського районного суду Одеської області від 03 березня 2020 року
 ОСОБА_4  визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального Кодексу України (далі - КК України) та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років. 
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 квітня 2021 рокуапеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Балтського районного суду Одеської області від 03 березня 2020 року– без зміни.
Як установлено судами, 20 березня 2018 року приблизно о 23:30 години  ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та знаходячись в одній із кімнат квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, взявши на підлозі вказаної квартири сокиру та тримаючи її за дерев`яне руків`я у правій руці, умисно завдав ОСОБА_7 , який лежав на дивані вказаної кімнати, декілька ударів по голові.
Внаслідок неправомірних дій  ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_7 отримав відкриту черепно-мозкову травму у вигляді двох ран на голові, садна над правою бровою, вдавленого перелому лобної кістки з розповсюдженням двох променів на праву передню черепну ямку та виникненням синця на повіках правого ока, крововилив у мозок, що згідно п. 2.1.3 «ПРАВИЛ судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
21 березня 2018 року ОСОБА_7 був госпіталізований до хірургічного відділення КП «Балтська центральна районна лікарня», де 03 квітня 2018 року, від вищевказаних тілесних ушкоджень, настала його смерть, яка стоїть у прямому причинному зв`язку відкритою черепно-мозковою травмою і наступила від набряку головного мозку.
 
Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі  ОСОБА_4 виклав вимогу про скасування вказаних судових рішень і закриття кримінального провадження стосовно нього, у зв`язку з відсутністю доказів його винуватості та вичерпані можливості їх отримати. Засуджений посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону судами першої та апеляційної інстанцій. Вказує, що суд першої інстанції в основу вироку поклав свої припущення та суперечливі показання свідків. Крім цього зазначає про недопустимість протоколу отримання зразків для експертизи від 03 квітня 2018 року та протоколу слідчого експерименту від 05 квітня 2018 року.
 
Мотиви Суду
Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі 
п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України)з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4  у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за встановлених судами обставин підтверджується детально наведеними у вироку доказами, які судом досліджені та належно оцінені. Так, винуватість ОСОБА_4 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , а також даними протоколу огляду місця події від 21 березня 2018 року, протоколу огляду місця події від 
23 березня 2018 року, протоколу огляду місця події від 22 березня 2018 року, висновком судово-медичної імунологічної експертизи №327 від 23 квітня 2018 року, висновком судово-медичної експертизи №32 від 03 травня 2018 року, актом судово-медично-гістологічного дослідження №178 від 11 квітня 2018 року, даними протоколу слідчого експерименту від 05 квітня 2018 року, заявою  ОСОБА_4 від 
20 березня 2018 року, висновком судово-психіатричної експертизи від 12 червня 2018 року.
Доводи касаційної скарги  ОСОБА_4 про суперечливість показань свідків є неспроможними, оскільки, як убачається з ухвали Одеського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року, вони перевірені судом апеляційної інстанції, який погодився з висновками районного суду про те, що показання свідків є логічними, чіткими, достовірними та узгоджуються з іншими дослідженими судом першої інстанції доказами.
Зазначені в касаційній скарзі засудженого доводи про недопустимість протоколу отримання зразків для експертизи від 03 квітня 2018 року та протоколу слідчого експерименту від 05 квітня 2018 року, є необґрунтованими, оскільки апеляційним судом за клопотанням сторони захисту було досліджено вказані протоколи та встановлено, що процесуальні дії проведено та протоколи складено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, при цьому будь-яких порушень кримінального процесуального закону не встановлено. 
Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 374 КПК України. 
Апеляційний розгляд проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах  ОСОБА_4 аналогічні тим, що наведені в касаційній скарзі засудженого, перевірені апеляційним судом повною мірою та спростовані з наведенням докладних мотивів прийнятого рішення.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 03 березня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року.
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                            ОСОБА_3